OM TRADENS FÖRDELNINCi I MOGENHETSKLASSER 317 



Emot detta svarades återigen, att stämplingen ej liade något direktiv 

 att hämta från taxeringens klassindelning på annat sätt än därigenom, 

 att om i ett bestånd skogen befunnits bestå till qo % av övermoget och 

 till I o °yo av moget virkeskapital, sä är detta en synnerligen skarp finger- 

 visning att vid avverkningen taga med ifrågavarande bestånd. 



Av det här gjorda utdraget av nämnda diskussion synes framgå, att 

 meningarna voro delade om mogenhetsklassernas berättigande, och då 

 dessa uttalanden — förutom Domänstyrelsens föreskrifter — äro det enda 

 offentliga debatterande av denna sak, som är känd av förf., kan det må- 

 hända ej vara ur vägen att begreppen i någon mån diskuteras. 



Om mogenhetsklassernas användning för avverkningens beräknande 

 kommer dock icke nu någon speciell metod att behandlas. Enligt 

 Domänstyrelsens föreskrifter skall en kalkyl utföras för omloppstidens 

 första tredjedel rörande huvudavverkningens belopp sålunda, att först 

 fråndrages den del av den utvecklingsbara skogens kubikmassa, som 

 ligger under ^'^ av omloppstidens ålder, och därefter anses hälften av 

 återstoden av den utvecklingsbara skogen jämte all mogen och över- 

 mogen skog skola komma att avverkas under nämnda tid. Speciella 

 metoder för avverkningens beräknande ha föreslagits bl. a. av Erjc 

 RONGE^ och Oscar Lindblad."' Den senare sysslar emellertid ej med 

 mogenhetsklasserna. 



Föreliggande uppsats inriktar sig endast på att söka klargöra, vad som 

 bör menas med mogenhetsklasser, och efter vilka grunder klassificeringen 

 ute i skogen bör företagas. I ett så pass vidlyftigt cirkulär som Domän- 

 styrelsens föreskrifter för de allmänna skogarnas indelning utgöra, är ju 

 koncentrationen vid bestämmelsernas och dehnitionernas formulering en 

 nödvändig dygd. Det vore från mänga synpunkter olämpligt att i detalj 

 behandla alla förekommande ting, vilket skulle i många fall fastlåsa 

 förrättningsmannen alltför mycket och i andra fall i för hög grad göra 

 saken invecklad. De allmänna föreskrifterna måste i viss mån förutsätta 

 ett självständigt tänkande hos individen, som tillämpar dem. Indelning.s- 

 förrättarna ha dessutom möjlighet att hos taxatorerna inhämta förtydli- 

 ganden. Emellertid inträffar det, att tvivelaktiga fall förekomma, då 

 olika praxis utvecklar sig på olika håll: och alla sätt att lösa ett problem 

 äro ej lika goda. Så vitt möjligt böra därför bestämmelserna uppfattas 

 lika över hela linjen. Men just ifråga, om vad som skall höra till olika 

 mogenhetsklasser, äro meningarna dels mycket delade och dels mycket 

 oklara. 



Till att börja med skärskåda vi Domänstyrelsens definitioner över cle 



' Skogsvårdsfören. lidskr. 1915 h. S — 9, sid. 645. 

 - Skogsvårdsfören. tidskr. 1915 h. S — 9, sid. 653. 



