320 SVEN PETRINI 



gäller taxeringens noggrannhet. Härvidlag vore det bästa resultatet att 

 vinna därigenom, att, oavsett mogenheten för avverkning, träden indelades 

 allt efter sin växtform i tre skilda klasser: god, medelgod och dålig 

 stamform. För dessa taxeringsklasser skulle skilda kuberingstal beräknas. 

 Om vi kunde vara säkra pä, att bedömningen av formklassen inom 

 varje taxeringsklass gjordes tillräckligt exakt, eller om vi hade att tillgå 

 användbara erfarenhetstal över formklasserna, skulle vi alltså kunna upp- 

 skatta skogens kubikmassa noggrant med en dylik metod. Men då 

 ha vi med detsamma släppt mogenhetsfaktorn för de enskilda träden. 

 För bestämmande av mogenheten ha vi endast åldersgränserna, och 

 avverkningens belopp finge då tänkas bestämd efter en beräkningsgrund 

 sådan som LINDBLAD angivit i sitt förut omnämnda arbete. För södra 

 Sverige eller, mera allmänt, för de trakter, där indelning bör ske enligt 

 typ A, skulle med all säkerhet en sådan metod, som här skisserats 

 kunna ge mycket goda resultat, och den är enligt cirkuläret. 



Se vi äter till förhållandena norrut, göra sig andra synpunkter gällande. 

 Noggrannheten i uppskattningen av kubikmassorna får nog här ej anses 

 ha samma betydelse, vartill kommer den stora olikåldrigheten i skogarna 

 och den växlande mogenheten, som här visst icke kan sägas vara en 

 funktion enbart av åldern. Här gäller det också så pass stora områden, 

 att provmaterialet vid en taxering alltid blir mycket stort. Det spelar 

 därför ur taxeringssynpunkt mindre roll, vilken indelningsgrund vi välja 

 vid klassificeringen, ty vi kunna utgå från, att, om vi indela skogen i 

 vissa klasser och för dessa uttaga representativa provträd, sä skola de 

 undersökta faktorerna hos provträden i en viss klass kunna tillämpas 

 på klassen i dess helhet. Huvudvikten ligger alltså pä att klasserna bli 

 rätt representerade i provmaterialet, och utsikterna härför växa, ju större 

 detta material göres, och ju klarare klasserna uppfattas. Som samman- 

 fattning kan alltså sägas, att vi här äro berättigade att välja den klass- 

 indelning, vi ha mest nytta av, blott vi tillse, att träden fördelas efter 

 lika grunder på taxationslistorna och pä provträdsblanketterna. 



Nu ha vi visserligen alltid en indelning av träden i dimensionsklasser, 

 men detta är givetvis ej tillräckligt, då alla träd av samma dimension 

 icke förhålla sig lika i andra avseenden, och allt, som tilldrager sig i 

 en skog naturligtvis ej kan avläsas vid brösthöjd. Utöver detta och 

 utöver indelningen i åldersklasser behöva vi en indelning efter mogenhet 

 för avverkning. 



Om vi då skulle ta hänsyn till åldern i förhållande till omloppstiden 

 vid åtskiljandet av mogenhetsklasserna, så vill det förefalla, som om en 

 dylik uppdelning lättast kunde ske på rummet. Vad vi då behövde 

 särskilja ute på marken vore endast klass 3. som då ej heller behövde 



