322 SVEN PETRINI 



mycket väl kan tänkas förekomma vid ljushuggning i skog över 3/^ av 

 omloppstiden. 



Huru skall mogenhetsklassbestämningen ske i dessa bada fall? 



1^'ör det första fallets vidkommande måste fastslås, att klassiriceringen 

 ej kan ha något som helst med de ekonomiska faktorerna att göra. Av- 

 görandet av, vad som med ekonomisk vinst kan uttagas, bör ske för hela 

 skogen i sammanhang och ej träd för träd eller bestånd för bestånd vid 

 taxeringen. Detta torde ej närmare behöva utredas. I Domänstyrelsens 

 cirkulär användes emellertid ordet > ekonomiskt» tillsammans med »av- 

 verkningsmogen skog» på ett sätt, som skulle kunna vilseleda uppfatt- 

 ningen härvidlag. 



Med avseende pä det andra fallet kan detta sägas vara å priori i 

 viss mån tvivelaktigt, då det gäller avverkning, som ur skogligt biolo- 

 gisk syni)unkt är nödvändig. Givetvis vore det värdefullt att få veta 

 avverkningsbeloppet, bestämt på detta sätt och hänfört till klass 3. 



Cirkuläret yttrar sig om skadat virke, som i gallringsbara bestånd 

 normalt bör uttagas genom föravverkning, och säger, att sådant virke 

 ej bör redovisas i klass 3, såvida ej skadorna motivera en avverkning 

 av beståndet i dess helhet. Detta stadgande gäller emellertid endast 

 för indelning enligt A-typen. Vid B-typen påpekas särskilt, att allt skadat 

 virke skall hänföras till klass 3. Cirkuläret yttrar sig alltså ifråga om 

 B-typen icke alls om att gallringsvirke skulle behandlas olika mot annat 

 virke, och man är oförhindrad att tolka fritt i vårt uppställda andra specialfall. 



Nu var det emellertid fråga om fullt friskt gallringsvirke, och man 

 skulle komma till betydande praktiska svårigheter, om hänsynen till 

 trädets plats i beståndet skulle avgöra dess mogenhetsklass. T)' det 

 måste ihågkommas, att prickningen skall gå så vitt möjligt automatiskt 

 och utan svårare tankearbete, då den måste utföras snabbt och av en 

 person, som ej alltid ens har någon som helst skoglig skolutbildning. 

 Av denna anledning kan tydligen aldrig komma ifråga, att skogsvårds- 

 synpunkter skola vara avgörande vid klassbestämningen. Men vidare 

 skulle det omöjligt kunna bli något enhetligt s)stem pa detta sätt, då 

 olika gallringsmetoder skulle ge helt och hållet olika taxeringsresultat, 

 och dä man senare likväl ej visste, vilken avverkningsprincip som fak- 

 tiskt slutligen komnie till användning pä skogen. Dylika subjektiva 

 moment måste följaktligen helt uteslutas och i stället uppställa vi den 

 fordran, att lika träd alltid skola foras till lika klass, oberoende av de- 

 ras plaecring i beståndet. Skogen betraktas ej såsom annat än isolerade 

 träd, oeli vid klassbestämningen av ett visst träd existerar endast detta 

 träd för bedömaren. 



