OM TRADENS FÖRDELXING I MOGENHETSKLASSER 323 



Om vi alltjämt fasthålla principen om avverkningsmognaden såsom av- 

 görande för klassindelningen, dä vi tänka oss endast ett träd i sänder, 

 så återstår likväl att utreda, på vad sätt denna mognad för avverkning; 

 skall avgöras och vilka faktorer, som inverka därpå. 



Först och främst gäller ju enligt cirkuläret, att > alla väsentligt skadade 

 träd» skola höra till klass 3, då B-typen av skogsindelning tillämpas. 

 Detta ger emellertid rum för betydligt divergerande uppfattning om vad 

 som är väsentligt skadade träd. Denna sak skall närmare beröras nedan. 

 Till att börja med kunna vi begränsa resonemanget till att gälla friska 

 och icke väsentligt skadade träd. 



Det är dä fräga om, huruvida dessa träd höra uteslutande till de första 

 två klasserna, eller om en del av dessa höra till klass 3. 



Om man endast ser till virkets beskatienhet. så får det väl anses, att 

 en del av de nämnda träden verkligen böra hänföras till klass 3. Det 

 kan ju tänkas, att de friska såväl som de lindrigt skadade genom att 

 sta kvar försämras, och då är det enligt cirkuläret bestämt, att de nämnda 

 träden höra till klass 3. Eftersom indelningsperioden omfattar 20 år, 

 vore det alltså lämpligt att vid bedömningen taga hänsyn härtill på det 

 sättet, att sädana friska, avverkningsbara träd, som ej räknas till ut- 

 vecklingsbara, men som kunna kvarstå i 20 år utan att försämras, höra 

 till mogenhetsklassen 2. Om avsevärd försämring under indelningsperio- 

 den kan sägas komma att ske, måste klass 3 användas, men i detta fall 

 äro raden biologiskt sett väsentligt skadade. 



Såsom icke väsentligt skadade träd torde väl i många fall få anses 

 brandskadade tallar. Olika uppfattning härom har tillämpats, så att 

 somliga förättningsmän aldrig rubricerat en brandskadad tall såsom klassi. 

 medan andra alltid hänfört dylika träd till klass 3 och slutligen andra 

 återigen ansett alla tre klasserna kunna komma till användning. Dä en 

 brandlyra ej behöver avsevärt inverka vare sig på tillväxten eller utbytet, 

 får man väl anse, att en skada av detta slag hos tallen ej bör utgöra 

 nägot absolut hinder för att ett träd föres till klass i . Om det där- 

 emot är fräga om brandskadad gran, torde endast klass 3 böra i fråga- 

 komma. 



Angående allvarligt sjuka och skadade träd torde alla vara ense om 

 att placera peridermium-skadade och a\' de svåra rötorna angripna in- 

 divid i klass 3. Samma förhallande gäller tekniskt missbildade, krok- 

 eller spärrvuxna \ argtyper, längt ner toppbrutna eller klykiga, helt en- 

 sidiga eller eljest abnorma träd, som även böra avskiljas till klass 3. 



Anses klass 3 genom föregående resonemang vara tydligt angiven, 

 så är klass i relativt lätt att bestämma, ty om vad som menas med 

 utvecklingsbara träd råda ej så stora meningsskiljaktigheter. Återstoden 



