352 



IVAR TRÄCiARDH 



i veden undantagsvis även har en del av larvgången i veden. Däremot 

 förekomma inga avvikelser i motsatt riktning. 



Sannolikt spelar trädens dimensioner och barkens tjocklek en viss 

 roll härvidlag. 



Beskrivning. 

 Släktet Mo7iocJiamus överensstämmer med Lamia, med den svenska 

 arten Lamia textor^L.. videbocken, genom att halsskölden har en spetsig 

 sidotagg samt att den första antennleden är förtjockad och nedanför 

 spetsen på yttersidan har en utskjutande kant. Det skiljer sig från 

 släktet Laniia bl. a. därigenom, att antennerna hos båda könen äro 



längre än kroppen. 



Tallbocken (fig. 3 a) är långsträckt 

 cylindrisk, svart; täckvingarna äro grovt 

 punkterade, svagt metallglänsande, med 

 spridda gula hårfläckar, halsskölden ovan 

 tvärrynkig. Längd 16 — 24 mm. 



Från den närstående arten, M. sartor 

 Fabr., skiljer den sig förutom genom 

 sin mindre storlek bl. a. genom att 

 skuteilen ej är helt gulhårig utan har 

 en naken, svart mittlinje, under det att 

 hos M. sartor densamma är helt gul- 

 hårig. 



Anmärkas må, att även M. gallo- 



Fig. 3 a. Tallbocken q O, något förstorad 

 b. Larv, sedd från översidan omk. ^/,. — (Fig 



3«. Der Schusterbock q; b. Larve dessel- ^^.^^.y^^^^^/y^ Oli V. blivit funnen i Sverige 



ben, von obengesehen.) o . . o 



pa den sista tiden. Den igenkännes på 

 att skuteilen har en naken mittstrimma, som endast når från framkanten 

 till mitten. 



Hos hannen äro antennerna mera än dubbelt så länga som kroppen, 

 hos honan äro de ej dubbelt så långa som kroppen. 



Larven (fig. 3 b), når en längd av 25 — 30 mm och är till färgen 

 smutsvit. Kroppen når sin största bredd i protorax, som är omkring 6 

 mm bred, och avsmalnar bakåt. Fötter saknas, men på metatorax samt 

 på I — 7 bakkroppssegmenten finnas gängvårtor. 



Huvudet är som hos alla till underfamiljen Laniiince hörande arter till 

 största delen indraget i och fastväxt med protorax, så att endast om- 

 kring en tredjedel av detsamma är synligt; huvudets framkant är svartbrun. 



Halsskölden är till färgen gul samt har i den främre hälften en jämn, 

 polerad yta, men är i den bakre hälften ojämn och knottrig. Meso- och 

 metatorax äro mycket korta, och de följande bakkroppssegmenten till- 

 taga i längd från det första till det fjärde; de 4 — 7 segmenten äro av 



