TALLBOCKEX (MONOCHAMUS SUTOR L.) 359 



så pass mycket nordligare som i Lit gjorda iakttagelsen, att den där- 

 städes uppträdde i mitten av juli, talar för att tallbocken i Orsa, även 

 om temperaturen under sommaren 191 6 var lägre än den normala, i 

 varje fall ej börjat uppträda senare än i början av juli. 



Häraf följer, att den visat sig tydligt föredraga nyligen fällt 

 virke, något som ger en fingervisning om, att den i varje fall 

 ej är så utpräglat sekundär som exempelvis Barbev anser. 



Det virke, som fälldes efter den 30 augusti 1915, har givetvis ej 

 kunnat angripas förrän följande sommar, och det visar sig dä. att tall- 

 bocken ej ynglar i de stammar, som fällts i september (i oktober fälldes 

 inga stammar), utan först börjar visa sig i de stammar, som fällts i 

 november och följande månader. Detta förhållande bör otvivelaktigt 

 tolkas så, att de i september (och sannolikt även i oktober) fällda 

 stammarna till följande sommar torkat ut och ej längre voro tjänliga 

 som yngelträd. 



Den vid Gammelkroppa förra vären påbörjade serien är ännu ej av- 

 slutad, och \id revisionen i september 191 7 kunde endast de stammar, 

 som fällts den ^^'^ -, ' -, ^ s och -/o, undersökas. Det framgick av under- 

 sökningen, att tallbocken angripit både tall och granstammar, fällda den 

 ^°/-, men endast granstammar fällda den - ;. De senare fällda stam- 

 marna voro ej alls angripna, varför det är tydligt, att tallbocken under 

 1917 vid Gammelkroppa slutat att yngla tidigare än 1915 i Orsa. 



Dessa data synas bestämt tala emot att tallbockens generation skulle 

 vara tvåårig. De vid Backa i juli 191 7 undersökta stammarna måste 

 ha blivit äggbelagda dels 1915 dels 1916. Om man antager en tvåårig 

 generation, skulle följaktligen de tallbockar, som utvecklats ur ägg lagda 

 sommaren 191 5, ha kläckts sommaren 191 7; men då borde inga flyghål 

 påträffas i de stammar, som fällts efter den ^?/io 1915 och ej kunnat 

 angripas förrän sommaren 1916. Men sä var ej fallet, även i dessa 

 funnos flyghål, utvisande att tallbocken utvecklats under loppet av ett år. 



Detta bestyrkes av de resultat, som vunnits på hemförda stammar, 

 härstammande från den i Orsa påträffade »bröten av under vintern 

 1916 — 1917 fällda stammar. I dessa påträffades, som nämnt, i juli 1917 

 halvvuxna larver. Stammarna förxarades i Skogsförsöksanstaltens käl- 

 lare, och larverna fortsatte att äta. I januari flyttades en stam upp 

 i laboratoriet och efter ungefär en månad började tallbockarna att krypa 

 fram. Att i detta fall värmen har högst väsentligt påskyndat ut- 

 vecklingen, är otvivelaktigt; däremot är det ej troligt, att utvecklingen 

 skulle kunnat i sä hög grad förkortas, att djuren skulle ha kläckts om- 

 kring ett och ett halvt år tidigare än ute i det fria. 



Slutligen gjordes vid Gammelkroppa ännu en iakttagelse av intresse. 



