G U N NAR A N D E R S S O X 



FONDEN FÖR SKOGSVETENSKAPLIG 



FORSKNING. 



Den 3 maj 1917 invigdes högtidligen i närvaro av konung och 

 regering samt talrika i skogens vård kunnige män från hela nor- 

 den de tvänne nybyggda institutioner, som rymma Sveriges n}'- 

 skapade skogshögskola och dess unga skogsförsöksanstalt. 



För den, som följt dessa bägge institutioners utveckling under det sista 

 årtiondet, och som hoppas på en stor framtid för desamma, som hop- 

 pas att de skola bliva det främsta sätet för den kommande verkliga, 

 djupgående forskningen över den nordiska skogen, dess liv och dess nyt- 

 tiggörande, låg det nära till hands att tänka sig denna invigningsdag som 

 något mera än det officiella besittningstagandet av tvänne n}-a, vackra 

 byggnader. Han tänkte sig gärna denna högtidsdag äfven som en löf- 

 tets dag om en framtid för skogsfor.skningen större och rikare än våra 

 föregångare förunnats att bevittna. Den dagen blev i själva verket 

 också en sådan löftets dag. De till såväl omfång som innehåll bety- 

 dande festskrifter, som utgåvos av de bägge institutionerna, vittnade om 

 att de män, som nu ha ansvaret för dessas utveckling och framtid, syfta 

 högt och långt. 



I små länder tryckes forskningen överhuvud och i all synnerhet forsk- 

 ningen inom de speciella facken ofta svårt av bristen på medel. Ej 

 minst få sådana män känna på detta, som framkomma med nya upp- 

 slag och idéer, vilka kanske ha framtidsmärket i sig inbrända, men hos 

 vilka detta icke ligger så klart och uppenbart i praktisk riktning, att 

 staten anser sig omedelbart kunna lämna medel för deras undersökande 

 och utarbetande. Någon gång kan någon framsynt, rik enskild man vara 

 hugad ge sitt stöd; mestadels får dock den, som bär idéen, släppa den 

 och tänka på arbete, som mera direkt ger brödfödan. 



Den som hos oss följt den generation av unga skogsmän och teknici, 

 vilken nu går att övertaga skogens vård och dess produkters bearbet- 

 ning, har haft rikt tillfälle att se huru sannt det nyss sagda är. Även 

 de bästa, även de som ha en smula av en idealist i kroppen, svara 

 ständigt, då det okända eller föga kända ställer krav på ingående under- 



