UNO W A L L M O 



VÅR SKOGSAVDIKNINGSPOLITIK. 



Föredrag vid Svenska Skogsvårdsföreningens årsmöte den 15 mars 1918. 



Man kan väl tryggt påstå, att vår skogsavdikningspolitik ännu 

 ej vunnit några fasta former. Den lämnar ännu fritt spelrum 

 åt hugskott och fantasi; och avsevärda summor offras nog allt 

 fortfarande, utan att man klargjort för sig, vad resultatet kan bliva. 



Men skogsavdikningsfrågan har dock under innevarande århundrade 

 förts avsevärt framåt. Det skulle vara illa att ej erkänna detta. 



Vad mig själv beträffar, måste jag öppet erkänna, att betänksamhet 

 har efterträtt den första entusiasmen. I början av min skogsbana, då 

 jag hade om hand stora bruksskogar, avdikade jag gladeligt kärr och mossar 

 och sänkte sjöar. Men efter ett antal år började entusiasmen att svalna. 

 När jag alltså under början av detta århundrade tillträdde chefsbefatt- 

 ningen inom Bergslagsdistriktet, så bestod en av mina första åtgärder i 

 att inför domänstyrelsen avstyrka fastställandet av ett dikningsförslag, i 

 vilket avdikning av högmossar ingick som huvudsaklig del. Saken väckte 

 en viss uppmärksamhet i domänstyrelsen, och dess dåvarande chef, vår 

 förre ordförande i denna förening, företog en inspektionsresa till mitt 

 distrikt för att döma i saken. Han gav mig rätt. Dikningsförslaget 

 blev aldrig fastställt, och mossarna i fråga ligga fortfarande odikade. 



Emellertid har skogsavdikningsfrågan blivit, så att säga, aktuell där- 

 igenom, att i dagarna tvenne vetenskapsmän av trycket utgivit högst 

 värdefulla arbeten i dithörande eller närbesläktade spörsmål. Det ena 

 arbetet har under titel »Våra skogar och vår vattenhushållning» utgivits 

 av den iinske forskaren Theodor HomÉN, redan förut bekant här i lan- 

 det genom vetenskapliga arbeten. Det andra av trycket utgivna verket: 

 »Studier över de norrländska myrmarkernas vegetation», har till förfat- 

 tare doktor Elias Melix. 



Det är Finlands skogar och Finlands vattenhushållning, som HOMÉN 

 tagit under behandling. Och med stort intresse har jag tagit del av 

 hans förkunnelser. Och med tillfredsställelse har jag kunnat konstatera, 

 att de åsikter, som jag redan för över ett tjugotal år sedan förfäktade 



