390 UNO WALLMO 



vatten hastigt och lustigt avrunne i dikena, skulle under torkår bliva 

 fruktansvärdare än vanligt och under våtår, efter stark nederbörd eller 

 efter stark snösmältning på våren, översvämningar, högvattnet, brusa 

 vildare och högre än någonsin. Och sjöregleringen skulle ställa sig dy- 

 rare än förut. 



Genom torrläggning av våra myrmarker skulle alltså ett störande ske 

 framför allt beträffande vattnets avdunstning och avrinning, vilket men- 

 ligt komme att inverka både pä jordbruk, skogsbruk och industri. 



I förbigående kan jag nämna ännu ett par olägenheter av avdikning, 

 vilka inrapporterats till mig från Grönbo kronopark, den största krono- 

 parken inom mitt distrikt, och där dikning bedrivits ganska intensivt 

 både före och efter skogens inköp till kronopark. Det har nämligen 

 visat sig, att utdrivningen av virket ur parken försvåras och fördyras 

 därigenom, att framkomligheten över kärr och mossar under vintern i viss 

 mån hindras genom den täta förekomsten av diken. Många broar måste 

 därför byggas och underhållas. Vidare förmärkes under snöfattiga vint- 

 rar, såsom den innevarande, även en annan olägenhet av dikningen. A 

 de torrlagda myrmarkerna finnes intet vatten kvar, som kan skapa vin- 

 terväg för utkörning av virke. A grannarnas marker däremot, där ingen 

 avdikning skett, utan vattnet å myrmarkerna finnes kvar, äro vintervä- 

 garna goda, fastän snöbrist råder. 



Jag ber mina ärade åhörare förstå mig rätt. Med det sagda har jag 

 alls icke velat driva satsen, att vi skola inställa allt vad skogsavdikning 

 heter. Här är icke fråga om några ytterligheter i den riktningen. Jag 

 vill endast, att vi skola taga dikningsfrågan under omprövning, väga 

 fördelar och olägenheter och icke blint tro, att avdikning är enbart nyttig. 



Vad nu först avdikning av våra mossar beträfi"ar, skulle jag vilja fram- 

 hålla, att, innan vi bestämma oss för dikning av mossar i större skala, 

 det likvisst torde vara vår plikt att först se till, att våra redan förhan- 

 denvarande produktiva skogsmarker verkligen göras fullt skogsproduce- 

 rande, d. v. s. bekk das med täta, växtkraftiga skogar, som lämnas tid 

 att uppväxa till mognad ålder och därigenom även tjäna vår vattenhus- 

 hållning i avdunstnings- och andra hänseenden, vilket våra nuvarande, 

 oftast mer eller mindre skövlade marker göra på ett högst ofullständigt 

 sätt. Vad nu särs It Norrland beträffar, så ha vi fullt upp av att un- 

 der de närmaste tiotalen år söka läka, vad vi under de senaste femtio 

 åren eller mera förstört. Genom en lättvindig avverkningsmetod, dimen- 

 sionshuggning, ha vi utglesat Norrlands skogar och därigenom förskaffat 

 oss råhumusbildniug och försumpning över ofantliga arealer. Det gäl- 

 ler att skaffa nya, täta, växtkraftiga skogar i stället för de dåliga rester, 

 som lämnats kvar. Men återväxtproblemet är svårt och, efter vad jag 



