392 UNO WALLMO 



Doktor Paul Hellström å sin sida söker påvisa i sitt nyligen utgivna 

 ståtliga arbete »Norrlands jordbruk», att torrläggning av myrmark åt- 

 minstone i visst fall kan minska frostländighet, nämligen då den odlade 

 jord, som man vill skydda mot frost, ligger nedanför den såsom frost- 

 förande ansedda myrmarken, genom vars utdikning alltså skulle åstad- 

 kommas en icke så kall luftströmning som förut ned till den odlade 

 jorden. 



Kungl. Maj:t hemställde på sin tid — det var till igo8 års riksdag — 

 om anvisande av ett anslag på 13,000 kronor för verkställande av un- 

 dersökningar angående avdikningens inverkan på frostländighets min- 

 skande, men riksdagen ansåg, att dikningens nytta var ådagalagd genom 

 den stora allmänhetens egen erfarenhet, varför anslaget ej beviljades. 

 Alla här, som icke sätta absolut förtroende till, vad allmänheten säger, 

 när icke vetenskapsmännen själva sagt sitt sista ord i saken, hålla na- 

 turligtvis före, att denna fråga icke är uppklarad ännu. Men det må 

 förhålla sig hur som helst med den omstridda nyttan, så synes det emel- 

 lertid vid utförande av dylika dikningar vara klokast att aldrig stanna 

 vid halvgjort arbete, d. v. s. nöja sig med upptagande av en eller annan 

 grav, utan överallt, där man griper sig an med avdikning i nämnt syfte, 

 bör man verkligen fullborda dikningen samt därefter försätta den så- 

 lunda avdikade marken i skogbärande skick. Endast under denna förut- 

 sättning borde statsanslag lämnas. 



Vad slutligen beträffar de försumpade skogsmarkerna, så är vår plikt 

 självklar att snarast avdika dem allesammans och sätta dem i skogbä- 

 rande skick. Men vi böra naturligen även se till, att vi icke genom 

 okloka huggningsåtgärder ytterligare förvandla torra marker till försum- 

 pade. Skogen besitter en stor markdränerande förmåga, men när sko- 

 gen borthugges eller utglesas, stiger grundvattnet till ytan, och när, så- 

 som i Norrland ofta är fallet, en del ogynnsamma klimatiska företeelser 

 tillstöta, så inträder lätt försumpning. All mark kan, som bekant, för- 

 sumpas, även den torraste sandmo. Och arealen av försumpad skogs- 

 mark växer årligen i avsevärd grad här i landet. 



När självsådd icke inställer sig å avdikad mark, måste naturligen kul- 

 tur tillgripas. Skogsförsöksanstalten tillkommer det att angiva, hur må- 

 let härutinnan bäst skall nås. Skogsförsöksanstalten, enkannerligen pro- 

 fessor Hesselman, har ju sedan ett tiotal år tillbaka ägnat försumpnings- 

 och därmed sammanhängande frågor sin uppmärksamhet. Men det är 

 givet, att de svåra problemen ej kunna hastigt lösas. Härför fordras 

 tid och framför allt arbetskrafter. Riksdagen kan därför aldrig bevilja 

 skogsförsöksanstalten för mycket i anslag till arbetskraft. Ty de ännu 

 olösta problemen äro stora och många. Se bara på Norrland! Man 



