VÅR SKOGSAVDIKXIXGSPOLITIK 393 



säger, att det är gott om mil där. Jag säger, att det är gott om pro- 

 blem där. Och allesammans ha någon beröring med skogen. 



Beträttande de genom avdikning torrlagda myr- och försumpade mar- 

 kernas försättande i skogbärande skick, sä veta vi, att vi i björken och 

 granen ha ganska goda dränerande trädslag. Tallen kommer i ett senare 

 rum. Men vi ha ett annat trädslag, som lämnar både björken och gra- 

 nen långt, långt efter sig i dränerande förmåga. Xu ville jag glädja för- 

 eningens sekreterare, men han är tyvärr för tillfället icke här närvarande. 

 Vi ha nämligen ett trädslag, vars dränerande förmåga och vars markförbätt- 

 rande förmåga helt enkelt är underbar. Det underbara trädet heter lärken. 

 Jag skall här endast nämna två exempel, som jag själv beskådat. Det ena 

 gäller det bekanta 6o-åriga lärkbeståndet på Dalkarlsberget nära Lesjöfors. 

 Beståndet är för resten intaget i professor SCHOTTES standardverk om lär- 

 ken. Beståndet i fråga har omskapat den forna försumpade, magra mar- 

 ken till mark av ypperlig beskaffenhet, då däremot endast några meter 

 från lärkbeståndets rand, där ett granbestånd av samma ålder tar vid, marken 

 allt fortfarande är försumpad och karg. Då lärkbeståndet växer med 

 7 kbm. per år och har, inskränker sig det omkringstående granbestån- 

 det att växa med i kbm. per år och har. Och professor Hesselmax 

 har konstaterat, att grundvattnet i det dränerande lärkbeståndet ligger 

 på en hel meters större djup än grundvattnet i den omkringstående, 

 sämre dränerande granskogen. Och lärkbeståndet i fråga har förbättrat 

 den ursprungligen usla marken icke enbart genom sitt rikliga barraffall, 

 utan Hesselmax har dessutom konstaterat, att det utpräglat ortstensar- 

 tade rostjordslagret blivit av lärkrötterna liksom uppluckrat. 



Det andra exemplet: Ar 1896 planterades förmedels s. k. spettplan- 

 tering ett mindre område å Kärne kronopark inom Karlstads revir med 

 3-årig, vid 2 års ålder omskolad sibirisk lärk. Marken bestod av ganska 

 mager sandmo, täckt av renlav och ljung. Nio år därefter besökte jag 

 plantbeståndet i fråga. Det såg lovande ut, och kraftig kärnbildning 

 hade redan börjat i stamveden. I fjol höst återsåg jag beståndet. Det 

 reste sig högt över den omkringstående, mera trögväxande tallungsko- 

 gen, som var av samma ålder som lärken. I tallungskogen frodades 

 fortfarande renlav och ljung, men under lärkbeståndet var marken abso- 

 lut fri frän dylikt. Lärkbeståndet hade redan hunnit förvandla den karga 

 sandraon till god skogsmark. 



Här är något för oss skogsmän att taga fasta pä. Lärken är helt 

 enkelt vårt kraftigaste dränerande och vårt kraftigaste markförbättrande 

 trädslag över huvud. Och liksom växelbruk är nödvändigt vid rätt vård 

 av vår åkerjord, böra vi ej glömma, att även vår skogsmark törstar efter 

 växelbruk, d. v. s. fordrar växling av trädslag. 



