XAGRA KRITISK-\ synpunkter PA BESTANDSANALYSER 405 



med det, som erhålles ^"id användandet av dea nya av Östlind givna syn- 

 nerligen invecklade gruppindelningen. Till detta bör emellertid villigt med- 

 ges, att, om man tar medelvärdet mellan Östlends medelfel I och medelfel 

 II, man erhåller bättre värden än de enligt min metod fiinna medelvärdena. 

 1 sista sticket i sitt iGenmäle» skriver Lagerberg: ^På grundval av detta 

 resultat torde förslagsWs kvmna framställas som det lämpligaste förfaringssättet 

 \"id beräknande av spridningsprocentens "medelfel att endast använda efterföl- 

 jande formel, \"ilken anger själva » normalfelet ^ : 



/ 



5 (i CO — S) 



där A' är antalet analyserade rutor och ^ spridningsprocenten ; . 



Detta yttrande hälsar jag med s\"nnerlig tillfredställelse, eftersom vi således 

 kommit fram till en metod, som tillåter en felberäkning utan att någon grupp- 

 indelning göres. Allt ordande om lämplig eller olämplig gruppindelning är 

 natuxligen i och med detsamma avskrivet. Men härmed har Lagerberg även 

 avskri\-it de beräkningsmetoder, som han i sitt ursprungliga arbete använt, 

 och som han i sitt sGenmäle^ gjort sig all möda att försvara, tills sista 

 stycket är kommet, då alla gamla positioner övergivas och en ny intages 

 >normalfelspositionena, och jag skall därför något granska, i vad mån denna 

 nya position är hållbar. 



I vår uppsats hade jag skri\-it följande: 



^Härtill må nu påpekas, att det beräknade medelfelet är en variationsstati- 

 stisk relation mellan termerna i ovannämnda statistiska serie å ena sidan och 

 dessa termers medeltal (spridningstalet) å den andra sidan. Lagerberg an- 

 ser emellertid, att medelfelet gäller för nämnda medeltal (spridningstalet), 

 även då detta hänföres till hela pro^'}"tan. Några be^-is för riktigheten härav 

 borde ha lämnats. Så sker emellertid ej. Förmodligen anser Lagerberg det 

 vara självklart, att det beräknade medelfelet gäller för spridningstalet, även då 

 detta hänföres till hela prov\-tan. Jag skall nedan visa, att detta ej är så 

 alldeles självklart, och skall även framdraga några förhållanden, som synas 

 mig tyda på, att det beräknade medelfelet upphör att gälla, så snart sprid- 

 ningstalet hänföres till hela pro\"}tan>. 



Härtill svarar Lagerberg i sitt >Genmäle> (s. 415): > Riktigt är visserligen 

 hans }"ttrande, att det beräknade medelfelet är en variationsstatistisk relation 

 mellan termerna i en statistisk serie å ena sidan och dessa termers medeltal å 

 den andra, men detta innebär icke, såsom Kvlix vill göra troligt, att medel- 

 felet skulle upphöra att gälla, om man hänför de enligt min metod beräknade 

 värdena ^ spridningsprocenter och arealprocenter) till hela provytan. Vore så 

 fallet, skulle ju medelfelet sakna all betydelse och därmed även alla här av- 

 sedda beräkningar. Dess bättre förhåller det sig icke så. Vid under- 

 sökningens utförande utgår man från den uppfattningen, att man genom att ut- 

 lägga och analysera ett mindre antal smårutor på själva provytan skall kunna 

 erhålla kännedom om hela )-tans beskaffenhet. Hur tUlförlitiig denna känne- 

 dom blir, det överlåter man åt sannolikhetskalkylen art besvara. Man gjorde 

 helt enkelt icke några medelfelsberäkningar, om man icke därigenom finge 

 ■vissa gränser angi\-na, inom vilka resultatet för hela ytam med nära nog full- 

 ständig visshet är att finna». 



I vår förra uppsats hade jag, som framgår av det föregående, påpekat, att 



