NÅGRA KRITISKA SYNPUNKTER PÅ BESTÅNDSANALYSER 407 



överensstämmelse mellan den enligt Lagerberg tillämpade sannolikhetskalkylens 

 krav och verklighetens är tydligen den, att de så ofta omnämnda medelfel och 

 normalfel upphöra att gälla, då spridningstalen hänföras till hela provytan. — 

 Den nya position, som Lagerberg intagit i sitt »Genmäle», är således lika 

 litet hållbar som den ursprungliga i arbetet; »Markflorans analys på objektiv 

 grund. » 



I vår uppsats hade jag i en not sid. 278 skrivit: »I det betänkande, som 

 avgivits av kommissionen för taxering av Värmlands läns skogar, har det ej 

 heller blivit tillräckligt beaktat, att olika gruppsystem giva olika medelfel». 

 Denna korta not ägnar prof. H. Hesselman ett utförligt svar i en uppsats 

 i Skogsvårdsföreningens tidskrift 19 t 6, H. 4. Det gläder mig, att min not 

 blivit så väl uppmärksammad, och vad som ännu mer gläder mig är det in- 

 direkta erkännandet av notens berättigande. Hesselman påpekar, att kom- 

 missionen framhållit, att olika gruppindelningar kunna giva olika medelfel — 

 detta har jag aldrig förnekat — vidare påpekar han, att den gruppindelning, 

 som kommissionen använt, lämnat från praktisk synpunkt synnerligen små 

 medelfel, och att kommissionen därför ej ansett sig behöva utföra medelfels- 

 beräkningar efter andra gruppindelningar, vilket skulle hava krävt betydande 

 arbete och betydande kostnader. Det förhållandet, att den ursprungliga grupp- 

 indelningen lämnat från praktisk synpunkt synnerligen små medelfel, är intet 

 bevis för metodens riktighet och således ej heller något försvar för att medel- 

 felen ej beräknats efter ännu en gruppindelning, och återstår således endast 

 det betydande arbetet och de betydande kostnaderna som skäl för att man 

 ej tillräckligt beaktat det förhållandet, att olika gruppsystem giva olika medelfel. 



Uppsala i juni 19 16. 

 Harald K v lin. 



III. 



Sedan ovanstående skrivits, men dess publicerande av skilda anledningar blivit 

 fördröjt, har även C. Raunkler underkastat vår uppsats en kritik (»Om Valens- 

 metoden», Botanisk Tidsskrift, Bd. 34). Även denna torde från vår sida kräva 

 ett bemötande, ' oaktat det använda skrivsättet är av den natur, att det föga 

 inbjuder till ett fortsatt meningsutbyte. Det är nämligen ej tillräckligt att 

 blott påstå, att en motståndare gjort sig skyldig till oriktigheter, missförstånd, 

 okunnighet o. s. v., eller att påstå, att han icke behandlat saken »saa grun- 

 digt og samvittighetsfuldt, som man med rette kan forlange av A^idenskabs- 

 maend». Det gäller även att bevisa, att dylika tillmälen äro befogade, och 

 likaså bör man av en författare kunna begära, att han ej vid inträffad pole- 

 mik i egna tidigare uttalanden inlägger annat än vad han verkligen sagt och 

 då menat, på samma sätt som man kan fordra, att han ej ur motståndarens 

 uttalanden utsöker annat, än denne sagt och menat. 



I vår uppsats ha vi gång på gång framhållit, att ett mycket ringa sam- 

 band förefinnes mellan spridningstal och arealprocent. Exempelvis anfördes, 



^ Av utrymmesskäl måste framställningen göras helt kort och inskränkas till några vik- 

 tigare punkter. Åtskilliga av Raunki.f.rs synpunkter ha redan i de bägge föregående, när- 

 mast mot Lagerberg riktade kapitlen erhållit ett indirekt bemötande. 



