(1149) GRAX- OCH TALLKOTTARNAS SKADEINSEKTER 421 



och av fröna voro 50 skadade av dessa, 44 stycken voro oskadade, 25 

 hyste gallmygglarver och i en stekellarv. varjämte 1 1 voro tomma. 



Om dessa senare, som naturligtvis voro slöa, frånräknas, var följakt- 

 ligen 41,3 % av fröna förtärda av grankottvecklarens larver, d. v. s. 

 13,7 % av varje larv. Den 27 maj undersöktes en annan kotte, vari 

 anträffades två »något mera än halvväxta lar\'er» ; de skadade frönas 

 antal var denna gång 58. lö voro oskadade, 7 hyste gallmygglarver 

 och 19 voro tomma. Omräknat i procent blir detta 71,6, d. v. s. 35,8 % 

 pr larv. 



Sista gången undersöktes kottarna den 27 september; de hade då för- 

 varats under bar himmel hela sommaren. Vid detta tillfälle kunde icke 

 ett enda oskadat frö påträffas. 



Anmärkas bör emellertid, att Lampa ej medräknade de frön, som voro 

 alldeles förtärda, så att blott frövingen fanns kvar. 



Siffrorna äro därför, som han själv framhåller, säkerligen för låga. 



Trots de ofullkomligheter, som vidlåda dessa försök — såsom den 

 felkälla, som uppstår, genom att ej de helt och hållet förtärda fröna 

 medräknats och att dessas antal kan vara oUka i de undersökta kottarna, 

 samt frånvaron av exakta uppgifter om larvernas storlek samt om tem- 

 peraturen under den tid, som kottarna varit lagrade — peka de dock 

 t>'dligt hän på, att den av grankottvecklarens lar>'er vållade skadegörelsen 

 betydligt tilltager i omfång under våren, vadan HOLMGRENS uppgift, att 

 larven är fullvuxen redan på hösten, är oriktig. Lampa drar härav den 

 slutsatsen, att man bör klänga kottarna så tidigt som möjligt. Han 

 skriver (s. 197): »Ett medel, som i hög grad måste minska deras antal,* 

 synes mig dock vara att insamla kottarna och klänga dem så tidigt som 

 möjligt, innan ännu vecklarelarverna hunnit göra någon större skada, 

 och detta i synnerhet de år, då det visar sig, att larver äro talrika, d. v. s. 

 att de finnas i nästan varje kotte. Av förestående synes nämligen, att 

 redan ett par eller tre sådana larver äro tillräckUga för att med hjälp 

 av mygglarverna förstöra nästan vart enda frö, om de få husera ostörda 

 ända till fram i maj månad, då puppstadiet inträder.» 



Förutom grankottvecklarens larver påträffade Lampa i fröna små gula 

 gallmygglarver, alltid blott ett i varje frö. Han anser det möjhgt, att dessa 

 äro den av WiXNERTZ från Tyskland beskrivna Cecidomyia strobi WiNN., 

 emedan denna arts larver deformera fröna på alldeles samma sätt som 

 de av honom iakttagna. Det lyckades emellertid ej Lampa att finna några 

 puppor i fröna, och ännu i september funnos larverna oförändrade kvar 

 i dessa. De av denna larv skadade fröna uppgingo enligt Lampas upp- 

 gift till 30—50 %. 



^ Förmodligen menas skadegörelse. 



