(1183) GRAX- (X^H TALLKOTTARNAS SKADELVSEKTER 455 



Av den i hg. 2g avbildade kurvan framgår, att i 25 ?o av lokalerna 

 växlade angreppet från ii till 20 %, i 13 °o av dem var det frän 21 

 till 30, i 10 °o mellan 31 och 40, i 14 mellan 41 och 50 och i 5 % över 50. 



För att kunna bedöma värdet av dessa siftVor är det naturligtvis nöd- 

 vändigt att känna både värddjurets och parasitens förökningssiftra, d. v. s. 

 antalet ägg som lägges av dem. Därom veta vi emellertid intet, ty 

 även om kopulation nog förekommer i de glasrör, vari insekterna fram- 

 komma efter kläckningen, och ägg ut\"ecklas i moderdjurets kropp^ vilka 

 man skulle kunna räkna, sa sker detta under allt för abnorma förhållan- 

 den, för att dessa siftbr skulle vara pålitliga. 



Det bör emellertid i detta sammanhang fram.hållas, att honorna hos 

 Plaiygaster äro talrikare än hanarna — omkring dubbelt sä många — 

 medan hos gallmyggan båda könen äro ungefär lika talrika. Detta gör. 

 att man ej behöver räkna med lika stor förökningssiftra hos Platygastcr 

 som hos gallmyggan, för att den förra mycket snart skall kunna stoppa 

 en härjning. 



I Hunnebergs och Aspelands revir se vi. huru sista akten i parasitens 

 kamp mot skadeinsekten utspelas, i det att i dessa ej mindre än 94,8% 

 och 75,9 °ö av gallmyggorna dukat under för densamma. 



Granfröstekeln. Torymus azureus bhn. 



Ehuru man länge hade kläckt smä parasitsteklar, tillhörande familjen 

 Chalcididae, ur grankottar, var det ingen, som misstänkt, att ej alla dessa 

 voro parasiter på andra i kottarna levande insekter. Man var så van 

 att betrakta alla Chalcidider som zoofager, att man ej kunde tänka 

 sig möjligheten av, att bland dem funnes fytofager; och när Wachtl 1884 

 (I, s. 214) första gängen framställde den åsikten, att ett par ur nypon 

 kläckta Megastiginus-zrtev voro fröätare, bekämpades denna uppfattning 

 av ingen mindre än Howard. 



Ar 1893 lyckades Wachtl (II, s. 24 — 28, pl. i) emellertid att bevisa, 

 att larven av Megastigvius spennotropJius levde i fröna av Pseudotsuga 

 Douglasn, och under de följande åren lyckades man för flera andra 

 C/ialcidid-diXier fastställa, att de äro fröätare, sä att Croslev 1909 i^s. 368 

 — 369) upptager ej mindre än 15 arter med detta levnadssätt, varav över 

 hälften tillhöra släktet Megastigmus. 



I ett nyligen utkommet arbete av Seitner, (II, s. ^^22 — 324) upptagas 

 12 Mcgastigvins-2s\.Q.x, av vilka en nybeskriven art, M. abictis Seitxer, 

 lever i granfrön, en annan. J/. picccB Seitner, i silvergranfrön, medan 

 fyra arter uppgivas vara zoofaga. 



Om \i till dessa lägga den av RATZEBLRci ur grankottar kläckta 



