(1195) 



(;rax- och tallkottarnas skadkixsektkr. 



467 



framkanten, ett i bakkanten i jämnhöjd med det yttre a\' de båda främre; 

 därefter böjer den sig snett bakåt, löper något innanför och parallellt 

 med vingens framkant, som gör en motsvarande böjning, och avsmalnar 

 till ungefär hälften av den förra bredden. Därefter vidgar den sig åter, 

 böjer sig snett framåt och löper tätt innanför framkanten till något utan- 

 för vingens mitt, där de tre hakborsten, varmed bakvingen vid fi\-kten 

 förenas med framvingen, äro belägna. 



Utbredning. Av kartan hg. 40 framgår, att Aprostoceius följer To- 

 ryn/iis över hela landet. 



Granfröstekeln, (Torymus azureus) och dess parasit, Aprostocetus 



strobilanae. 



För att söka få en föreställning om parasitens betydelse har tabellen 

 IV sammanställts, som visar kläckningsresultaten för 200 grankottar från 

 58 lokaler. Vi se därav, att endast på två lokaler förekommer 

 Apyostoceius utan att Torymus samtidigt finnes. Men i båda fallen är 

 den förra mycket fåtalig, resp. i och 6 exemplar, och sannolikt för- 

 håller det sig sä, att Torytnus varit så ytterligt sparsam, att alla dukat 





l"'i<;. 41. Kurva ulvisantle lokalernas fördelning, procentvis uträknad, elter av Aprostocetus 



angripna Joryynus. Diagram, showing the distribution of the localities accordinsr to the 



percentage of Torymus parasitized by Aprostocetus. 



under for Aprostocetus. I fig. 41 äro tabellens uppgifter grafiskt samman- 

 ställda, så att 1 1 olika grader av parasitinfektion äro urskilda och de 

 olika lokalernas fördelning på dem procentvis uträknad. 



För jämförelsens skull hänvisa vi till den på samma sätt för granfrö- 

 gallmyggan och dess parasit, Platygaster cotitorticornis erhållna kurvan 



