470 IVAR TÄRC.ÄRDH. (1198) 



frön angripna av granfrögallmyggans larver — vilka senare ej äro an- 

 gripna av några parasiter — varemot granfröstekeins larver förekomma 

 ytterst sparsamt. När således dess naturliga föda tryter, angriper den 

 i stället granfrögallmyggans larver, och följden härav visar sig i det stora 

 antalet Aprostocetus — i Älvsby exempelvis 300 — trots det att Torymus 

 förekommer mycket sparsamt. 



En metod att utröna de resp. värddjurens parasiter. 



Då alla kotteproven i regel innehöllo en mängd olika insekter, var det 

 naturligtvis omöjligt att draga några direkta slutsatser angående för- 

 hållandet mellan värddjur och parasiter. 



I vanliga fall kan man, om i en växt eller växtdel påträffas flera 

 olika skadeinsekter, isolera dessa och uppföda dem var för sig för att 

 få reda på de olika arternas parasiter. Detta lät sig ej göra med kotte- 

 insekterna och framför allt ej med fröinsekterna; ty att av fröens utse- 

 ende avgöra, vilken insekt som fanns i dem, var omöjligt, och att skära 

 hål på fröna skulle innebära ett för våldsamt ingrepp, som insekterna 

 ej skulle kunna uthärda. 



Det blev därför nödvändigt att tillgripa en annan metod för att söka 

 lösa dessa frågor nämligen att dagligen eller varannan dag vittja bu- 

 rarna och i tabeller uppföra de på detta sätt erhållna kläckningsdata. 



Jag utgick därvid från det antagandet, att en viss bestämd relation 

 existerade mellan värddjuret och parasiten i fråga om tiden för deras 

 uppträdande. 



De senare äro ju såväl morfologiskt som biologiskt tillpassade till sina 

 värddjur och uppträda i naturen med osviklig säkerhet vid den för dem 

 gynnsammaste tidpunkten. Denna relation kan naturligtvis vara olika 

 hos olika arter, beroende pä om det är värddjurets ägg, larv, puppa 

 eller imago, som parasiten angriper. 



Det är visserligen sannt, att djuren i kläckningslådorna ej äro utsatta 

 för de värme-, ljus- och fuktighetsförhållanden, som möta dem i naturen, 

 och att deras utveckling högst väsentligt påskyndas i kläckningslådorna; 

 och det är ej omöjligt, att en viss del av dem till följd härav dukar 

 under. Det skulle därför naturligtvis ha varit vida bättte, om kottarna 

 fått klängas under fullt naturliga förhållanden; men innan den entomo- 

 logiska avdelningen får ett insektarium, kunna anordningar för dylikt 

 ändamål ej vidtagas. Men å den andra sidan var det sannolikt, att dessa 

 ändrade förhållanden skulle inverka pä samma sätt på både värddjur och 

 parasit, sä att ej relationen mellan tiden för deras uppträdande skulle 

 ändras. 



