GKXOM NORRBOTTENS SKOCAR 485 



kolonatet föder han fyra kor, en kviga samt en häst. För korna får han då 

 någon hjälp i form av bete på ängarna efter Alan. Allt tyder på, att han 

 kommer att reda sig utmärkt. 



Anförandet åhördes med stort intresse och gav upphov till en livlig dis- 

 kussion, i vilken bl. a. kapten dk \'erdikr och överjägmästare Holmgrek ytt- 

 rade sig. Kapten de Verdier tog fasta på agronom Westelius förvåning 

 över svårigheterna att erhålla kolonister. Själv kände han sig snarare för- 

 vånad, att över huvud taget någon reflekterar på de anbud, som gjorts. 

 Han påpekade de ytterligt stora svårigheter, som möta de inflyttande medel- 

 lösa kolonisterna. De komma ut i vilda skogen utan tak över huvudet, de 

 så gott som tvingas till skuldsättning. Ett för den enskilde billigare sätt att 

 erhålla egen torva blir nog i de flesta fall att bruka annans jord, till dess 

 han blir i stånd att skafta egen. Talaren hänvisade för övrigt till, hur skogs- 

 arbetarfrågan löses i mellersta och södra Sverige, där vanligen byggnader upp- 

 föras, och arbetaren får taga det färdiga bostället i besittning. Varför skulle 

 ej samma metod kunna tillämpas även inom norra Sverige. 



Överjägmästare Holmgren påpekade, att hithörande förhallanden just för 

 närvarande äro under utredning inom kolonisationskommittén. Frågan kan 

 lösas på två vägar. Den ena av dessa är den hittills tillämpade med odlings- 

 lägenheter, som så småningom erhållas med full äganderätt. Denna metod 

 lämnar visserligen skogsbruket arbetskrafter, men först i en mera avlägsen 

 framtid. Den avser framför allt att fylla landet med en jordbrukande folkstam, 

 för vilken skogsarbetet ej blir hmiidnäring utan endast ett stöd. 



Den andra mera radikala metoden är den, som berördes av kapten de Verdier. 

 Den innebär uppammandet a\ en folkstam, som hämtar hela sin bärgning trän 

 skogsarbetet och som omedelbart kan tagas i anspråk för de skogliga behoven. 

 Överjägmästarna ha redan enats om arbete för det senare alternativet. Man 

 får emellertid ej bortse från det faktum, att båda kategorierna, såväl jord- 

 brukaren som skogsarbetaren, bliva nödvändiga för landets normala utveckling. 



Efter ytterligare en del inlägg avslutades diskussionen, och färden fortsattes 

 till det Aströmska kolonatet. Som redan förut nämnts, har kolonisten här 

 fått uthusbyggnaden färdig. . Denna utgöres av en länga, inrymmande för- 

 utom ett för närvarande av familjen bebott gavelrum, stall, ladugård, vagnbod, 

 sädesmagasin m. m. Kolonist Aström tycktes vara utrustad med ej så obe- 

 tydlig uppfinningsrikedom och företagsamhet. Bland annat kimde han i)å 

 gårdsplanen förevisa en av honom själv konstruerad, synnerligen enkel men 

 effektiv apparat för utklyvning av takspån. Apparaten finnes närmare skildrad 

 av E. Geete i tidskriften Skogen sid. 289 år 19 16. Den arbetade syn- 

 nerligen lätt och väl. Jägmästare Slettexgren uppgav, att en famn om 

 6'x6'xi', med huggning av virket gick till 12 kr. vid den en fjärdingsväg 

 avlägsna stationen. 



Från Aströms kolonat gick färden efter en av kolonisationskassan nyanlagd 

 väg åter över Farbrorsmyran, in i bestånd av den typ, som förut studerats 

 kring gallringsytan. Ett par gallringar förevisades. Så passerades en stäm]i- 

 ling, där byggnadsvirke för kolonisterna uttagits. Över avdikade myrmarker 

 med för dikningen vackert reagerande äldre tallar samt flerstädes god åter- 

 växt nåddes slutligen militärvägen mellan Alvsbyn och Boden (punkt 7 å kar- 

 tan . Ofta gjorde sig här den förut påpekade skillnaden mellan den norr- 

 ländska och sörländska talltypen påmind genom fullt livskraftiga och friska 



