GENOM XORRBOTTEXS SKOGAR 499 



Tägmästare W allmark meddelade något om resultaten från av honom ut- 

 förda försök rörande markberedning med vanlig fjäderharv. Arbetskostnaderna 

 ställde sig s\"Tmerligen låga. Han ansåg sig kunna gå över en hektar för en 

 kostnad av fyra kronor. Xågon större skadegörelse å redan uppkomna plan- 

 tor ansåg han ej vara att befara. I alla händelser ersattes sådana förluster 

 i riklig mån genom ökad trevnad hos kvarstående plantor. Markberedningen 

 måste emellertid verkställas omedelbart efter stämplingen, alltså innan avverk- 

 ningen börjades. 



Direktör Andersson yttrade slutligen några ord med anledning av jäg- 

 mästare HoLLSTRÖMS anförande. Han vitsordade, att tiden ofta var kort nog, 

 och att svårigheter därigenom stundom förorsakades stämplingsförrättaren. Av 

 vikt är emellertid att stämplingen genast utföres effektivt, då en efterstämpling 

 ställer sig synnerligen dyrbar. 



Därmed lämnades nan, och exkursionen fortsatte till fots fram till nästa 

 yta, B, medan skjutsarna körde fram ett stycke efter vägen. Sluttningen ned 

 emot Luleälven hade nu uppnåtts, och vägen började i sicksackkrökar söka 

 sig utför branten. Ytan B låg intill landsvägen just i första kröken. Den 

 var liksom föregående yta utlagd i ett genomstämplat område, ehuru stämp- 

 lingen var av något äldre datum, nämligen är 191 1. Beståndet och marken 

 voro lika som å föregående yta, men läget var något mera exponerat. 



Beståndet höll före stämplingen 758 stammar, varav år 191 1 utstämplades 

 48 stycken, varefter 710 stammar kvarstodo. Ytterhgare önskade bolaget 

 uttaga 570 stammar, varefter skulle kvarstå 188, allt pr har räknat. De av 

 bolaget till uttagning föreslagna stammarna voro liksom å föregående }ia ut- 

 märkta med vita färgringar. 



Innan ^■i gå vidare, kanske några reflektioner angående de under dagen 

 förda diskussionerna vore på sin plats. Till en början kan då tastslås, att 

 särskilt bland de deltagande }'ngre jägmästarna belåtenheten var stor över att 

 just dessa stämplingsfrågor kommo under debatt. Det fanns dock en del 

 saker, som i någon mån minskade glädjen. Jag avser då några detaljer i 

 planläggningen dels av demonstrationen av stämplingarna och dels i den mot 

 dessa riktade kritiken. — Till en början måste det alltid anses olämpHgt att 

 verkställa kritik av större stämplingar å begränsade provytor. De bedömande 

 böra i stället sättas i tillfälle att gå över ett betydligare område. Annars 

 finnes alltid den faran, att en felaktig uppfattning av stämplingen erhålles. 

 Att så var förhållandet ä ytan A, måste man nog ge jägmästare Hollström 

 rätt uti. 



A andra sidan måste naturligtvis som allmän regel gälla, att för att en kri- 

 tik skall kunna bli givande, kritikern måste försöka sätta sig in i den verk- 

 ställandes avsikt med åtgärden, I det fallet brast det vid ett par tillfällen 

 under dagens lopp, och särskilt vad den ovan nämnda ytan B beträftar — 

 möjligen beroende av för litet samarbete mellan statens och bolagens skogs- 

 personal. 



Förrättningsmannen hade här utfört stämplingen såsom en ytterst svag 

 rensningshuggning. I stället för att nu uppdraga det berättigade häri till 

 diskussion, utförde bolaget sin kritik, som om stämplingsförrättaren avsett att 

 åstadkomma en fröträdsställning. Det kan ej undvikas, att en sådan kritik 

 förfelar sitt mål, även om i densamma en del berättigade synpmikter fram- 

 komma. 



