GENOM NORRBOTTENS SKOGAR 



501 



Fig. 8. På väg mot Wuollerii 



Foto E. Darle 

 I "bakgrunden synes en skymt av Luleälven. 



fallet. Möjligen skulle man här med mindre fara för felaktig dom än å ytan 

 B kunna ge bolaget rätt i dess strävan efter föryngring. Beståndet var näm- 

 ligen sådant, att man ej utan en betydande risk kunde börja att rensnings- 

 hugga i detsamma. Tittade man närmare på trakten, omkring syntes överallt 

 lutande och rotryckta stammar av såväl tall som gran. Detta beror närmast 

 därpå att, som jägmästare Hollström påpekade, icke blott granen utan även 

 tallen å dessa lermarker utvecklar ett ytligt flackrotssystem och därför blir 

 synnerligen känslig för vindens påverkan. Sådana marker böra naturligtvis 

 helst helt lämnas till dess föryngringshuggning kan ske. 



Emellertid var nu stämplingen utförd, och bolaget fullföljde den med sin 

 utrensning av björken. Rörande denna åtgärd utspann sig en längre diskus- 

 sion, varunder bl. a. professor Hesselman samt jägmästarna Amilon och Lvman 

 yttrade sig. Allmänna meningen syntes vara, att björkrensningen ej fullt anslöt 

 sig till stämplarens avsikter. Har nämligen beståndet rensningshuggits, betyder 

 detta i allmänhet, att man ej ämnar återkomma dit i och för för}'ngrings- 

 huggning på åtminstone de närmaste tio å femton åren. Under denna tid 

 kan alltid björken göra någon nytta genom sin lövfällning. Någon praktisk 

 nytta kan däremot utfällningen av densamma endast få några år före för- 

 yngringshuggningen, dä åtgärden kan användas som förebyggande medel emot 

 alltför tätt björkuppslag å hygget. 



Detta gäller själva beståndet. Rörande den ovan nämnda inom ytan be- 

 lägna luckan ställer sig däremot saken på något annat sätt. Denna var näm- 

 ligen fullt tillräcklig för att tillåta uppkomsten av föryngring. Här kunde 

 således undanhuggningen av björken vara försvarad, helst borde den dock 

 åtföljas av någon markberedning. Tilläggas bör dock, att denna behandling 



