GENOM XORRROTTKXS SKOGAR 509 



sker nedbrytningen av de i humiislagret ingående organiska ämnena, möjligen 

 under medverkan av salpeterbildande bakterier, betydligt snabbare än i öppna 

 fältets humiislager. Tillgängen pa för plantorna tillgängligt kväve blir därför 

 en helt annan, och därmed följer plantornas större tillväxtförmåga. På samma 

 sätt måste nog plantuppslagen vid gamla lågor, skatar och rotstalp förklaras. 



Frågan är då, hur kännedomen om dessa förhållanden skall kunna utnyttjas 

 av den praktiske skogsmannen. Man måste naturligtvis alltid utgå ifrån att 

 tallhedarna äro marker av sådant slag, som pä grund av sin obetydliga produk- 

 tionsförmåga ej på något vis förmå bära några dyrbarare åtgärder i och för 

 föryngringen. 



Allt vad som kan göras är, att avverkningstrakterna ej allt för noggrant 

 rensas, utan att gärna en del ris och skatar kvarlämnas. Vidare och framför 

 allt torde en billig markberedning vara att förorda, (renom humuslagrets bland- 

 ning med mineraljorden samt dess grundligare genomluftning synes nämligen 

 nedbrytningen av kväveföreningarna påskyndas. 



Som nästa talare uppträdde professor Wahlgren och påpekade en iakt- 

 tagelse, som han trodde sig ha gjort, nämligen att denna ansamling av åter- 

 växten under moderträden endast kunde iakttagas ä rena sandmarker, där- 

 emot ej å moränartade marker. Han vidrörde dessutom den betydelse, som 

 näringskonkurrensen kunde äga. Tallarna utsända sina rötter ända till 25 ä 30 m 

 ifrån stammen, och det är egentligen i de yttre delarna av dessa rötter, som 

 de näringssugande rothären finnas. Närmast stammen erhalles således ett om- 

 råde, där moderträdets näringsupptagning är minimal och där betingelserna 

 för återväxten därför skulle vara bättre. 



Med anledning av detta yttrande meddelade professor Hesselman, att han 

 från början hyst samma uppfattning om återväxtens uppkomst å olika marker 

 men numera övergivit den. Vad näringskonkurrensen beträftar, har för under- 

 sökning av dess betydelse å Försöksanstaltens försöksfält å Fagerheden 

 ett område omgivits med ungefär en tot djupa diken. Därigenom ha alla de 

 rötter, som intränga på området, avskurits från sina moderträd. Någon för- 

 bättring av de å området växande plantorna har dock ännu ej kunnat iakttagas. 



Jägmästare Wallmark påpekade liksom föregående dag de försök, som av 

 honom utförts över markberedning med tjäderharv före avverkningen. Han 

 rekommenderade metoden varmt såsom både billig och synnerligen effektiv. 



Så ställdes färden tillbaka till landsvägen, varvid en del av Försöksanstalten 

 numrerade stammar demonstrerades. Avsikten är, att ä dessa ärligen verkställa 

 noggranna undersökningar angående deras blom- och köttproduktion. Tanken 

 är ju god. Möjligen kan den ge uppslag till en något mera objektiv metod 

 för bestämmande av den årliga kottillgången inom landet. Det nuvarande 

 systemet med direkt okuläruppskattning är nämligen långt ifrån tillfredsställande. 



Strax pä södra sidan om landsvägen besöktes äter ett par av Skogsförsöksanstal- 

 tens försöksytor, nämligen ytorna n:ris 220 och 221. Här är det ej längre Norr- 

 landsavdelningen utan Skogsavdelningen, som arbetat. Ytorna ligga i en rätt 

 intressant, om också ej särdeles behaglig terräng, på ett par längs vägen 

 löpande långa åsar med skarpa sluttningar åt båda sidor. Utsikten härifrån 

 var synnerligen vacker. Några kilometer i nordväst klängde Malmbergets 

 samhälle med sina träbaracker och varphögar uppför sluttningen av Kungs- 

 ryggen, medan i sydväst Dundrets väldiga massiv reste sig. 



Vi återgå emellertid till våra försöksytor. Av dessa är n:r 220 avsedd 



34 Skogsz'årds/'oriningens Tidskri/t igi8. Serien A, 



