524 



VIKTOR HAGELBERG 



Fig. lo. 



axeln går lodrätt nedåt och avsätter punkten mitt för rel. höjd o, 8 6 

 o. s. v., se ovan (fig. lo). 



Det har visat sig, att gränserna för diam. i det stora hela hålla sig 

 mellan Yz — 2 ggr medeldiam. 



På detta sätt är räkningen utförd för varje provyta och punkterna 

 inlagda på rutpappcr, ett för var av ovannämnda åldersklasser (fig. 1 1 — 

 13) och med olika beteckningar, som framgå av anteckning under resp. 

 kurvor, för olika boniteter. Medeltal ha sedan beräknats för större grup- 

 per av punkter för att noggrannare bestämma kurvans gång. 



Det ser av den grafiska framställningen ut, som om de båda 

 högsta boniteternas 1,0 och 0,8 höjdkurva hade ett flackare förlopp över 

 medelstammen än de båda lägsta boniteternas 0,6 och 0,4. Skillnaden 

 är dock ej större, än att den torde kunna betecknas som en tillfäUighet 

 beroende på, att materialet ej varit tillräckligt stort. Punktgruppsmedel- 

 tal äro dock uträknade för de båda högsta och de båda lägsta bonite- 

 terna var för sig, så att deras resp. höjdkurvors avvikning från medel- 



Fig. II. Höjdkurvans förlopp kring medelstammen. 

 23 — 60 år. Tall. 



Boiiitcl 1 



A ^ 1.0 6 ytor 

 o = 0.8 9 , 



• = 0.6 8 . 



A — 0.4 _6 ._ 



29 . 



