548 I- A. HAUCH 



for en eller flere bestemte Traearter i Vold. Vi skal intet ville, intet 

 onske men kun sporge om, hvad vi formaar. 



Den svenske Skovfyr er derimod ingen fremmed Art; den har gjennem 

 Aartusinder haivdet sit Herredomme — paa lignende Maade som Rod- 

 gran i Mellemeuropa — og man vilde neppe i Sverige ta^nke paa i stort 

 Maal at fortra^nge den ved Indforelse af andre Arter. Vor danske Rod- 

 gran vilde — overladt til sig selv — forsvinde; ta^nker vi os Landets Skove 

 henliggende uberort af Menneskehaand, som Urskov, vilde i store Dele 

 af Danmark Boge- og Egeskov og maaske nogle andre Lovtrader ved- 

 blive at bestaa, men Rodgranen kun Vrere til paa ganske enkelte Steder, 

 thi dens Foryngelse ved Selvsaaning er saa godt som udelukket. Der er 

 vist — som jeg senere kommer na;rmere ind paa — noget om, at hvor 

 Tr^arten naar sit Optimum, vil den let forynge sig ved Selvsaaning; 

 i de bedste danske Bogeegne er den naturlige Foryngelse let og sikker; 

 de herlige svenske Skovfyrbevoxninger, som i det foregaaende er omtalt, 

 var alle fremgaaet af Selvsaaning; og Wagner tåler om Rodgranens 

 naturlige Foryngelse som den vigtigste Kulturmaade. Men allerede den 

 Omstsendighed at Selvforyngelse i Rodgran hos os er omtrent udelukket, 

 tyder hen paa delte, at den er en fremmed Gja^st i Danmark. 



Thi Rodgranen er kommet til os fra Mellemeuropa; den er et mellem- 

 europzeiskt Bjergtra;, stämmer fra Lande med streng Vinter, og det er 

 vistnok i större Udstr^ekning klimatiske Forhold end Jordbund, der saetter 

 GriEnser for Trjeartens Vffixtomraade hos os. Det gjaeler for Danmark, 

 at begge disse Va^^xtfaktorer kan saette Graenser for Rodgranens Vaext- 

 omraade ikke just saaledes, at man slet ikke kan frembringe en Rod- 

 grankultur — det kan man tvertimod paa de fleste Voxesteder i Landet 

 opnaa — men den udvikler sig ikke alle Steder til en sund og leve- 

 dygtig Bevoxning. Danmarks Klima er efter min Opfattelse ikke — som 

 Warming siger — et »Trsklima»; og det er isctr af en saadan Natur, 

 at Landet i mange Tilfaelde er bedre skikket til at ba,'re Lovtraeskov — 

 Bog eller Eg — end til at bs;re nogen hidtil hos os indfort Art af 

 Naaletrai, og det er for Rodgranenes Vedkommende som Regel Angreb 

 af Jrametes, der forvolder den store Syglighed. Men Traearten har 

 mange andre Farer; Rodgranskoven horer til de mest usikre Driftsformer 

 i vört Skovbrug; den angribes af Vildt, Insekter, Svampe og kan i stor 

 Udstraekning odelsegges ved Stormskade; men över alle andre Farer maa 

 dog saettes Trametes-?iiW^XQ)o. 



I Hovedsagen kan det siges, at Rodgranens Trivsel i forskjellige Dele 

 af Landet er bundet til, om Klimaet na^rmer sig det kontinentale; i de 

 kolige hoitliggende indre Dele af vört Land trives den forholdsvis godt 

 og kan opnaa en nogenlunde hoi Levealder, men i Landets sydlige 



