552 L. A. HAUCH 



rorende fra en Tilpasning, Udslag af at en erhvervet Egenskab efter- 

 haanden er gaaet över til at blive arvelig; de vil netop bejaende besvare 

 det af W. Johannsen udtrykte Sporgsmaal og mene, at Individernes 

 Tilpasning virkelig formaar i Lobet af Generationerne efterhaanden at 

 forandre Genotypen, de vil laegge al Veegten paa de ydre Kaar og mene 

 at de paa Voxestedet bestaaende Terrain- og Jordbundsforhold i Förbin- 

 delse med Klima danner det der er kaldet Race. 



Dette giver sig saaledes tilkjende i den tydske Literatur; naar A. 

 ClESLAR tåler om klimatiske Varieteter, forstaar han derved hvad W. 

 Johannsen betegner ved Biotyper; ligeledes Schott bruger Udtrykket 

 physiologiske Varieteter om Skovfyrrens forskjellige Biotyper, og Wagner 

 bruger det Udtryk, at en Raekke stedlig erhvervede Egenskaber er Gjen- 

 stand for Nedarvning. Til Grund for den Lamarck'SKE Betragtning af 

 Arv som en Overforelse ligger maaske — inderst inde — noget religoist, 

 en taaget Forestilling om et barmhjertigt Forsyn, der har indrettet alt 

 saa viseligt, at der foregaar en — ganske vist uhyre langsom — Bevsegelse 

 henimod et Fremskridt. 



I Modsaetning hertil staar W. JOHANNSENS skarpe — tankeklare — 

 Haevdelse af Fremtoningspraeget paa den ene Side og Anlaegspraeget 

 paa den anden. Det vi ser er Fremtoningsprsget; men Fremtonings- 

 praeget, Fsenotypen er altid betinget af Anlasgspraeget, Genotypen og 

 de ydre Kaar. Det af W. JOHANNSEN repraesenterede, experimentelt 

 motiverede Ståndpunkt er, at Genotypen er uforanderlig, den staar fast, 

 saa laenge ikke Krydsning eller andre Forstyrrelser — der i og for 

 sig ikke har med Tilpasning at gjore — maatte indtraeffe. Denne 

 fremragende Forsker afviser saaledes Tanken om Forbedring af Racen 

 ved at de under Individets Tilpasning erhvervede Egenskaber skulde 

 gaa över til at blive arvelig fixerede; han afviser Tanken om Stnneben 

 i Naturen henimod et Maal og hsvder i Modsaetning til Lamarck Na- 

 turens Hensigtsloshed. 



Og hvordan med Hensyn til disse to hinanden modstridende Ansku- 

 elser man er stillet, maa faa afgjorende Indflydelse paa ens Ståndpunkt 

 överfor Traearternes Spredningsevne, og hvilken Betydning man tillaegger 

 Kulturens större eller mindre Taethed. 



Med den förste Opfattelse maa vi antage for enhver TrcX-art, at der 

 I ikke er forskjellige Genotyper; Traearten vil stedse vaire underkastet 

 Paavirkning af Kaarene, qg dem skyldes det forskjelligartede Praeg, men 

 der er i en Population f. Kx. af Bog ikke Individer med forskjellige 

 iboende Anlaeg. Med W, Johannsens ArveHghedslaere som Grundlag 

 maa vi derimod antage, at der er större Sandsynlighed for, at en saadan 

 given Population at Bog — eller en hvilkensomheist anden Traeart — 



