TR-^ARTERXES SPREDXINGSEVXE OG KULTURENS T.-ETHED 567 



mer vi icke snart till Skogen» — Skog» var efter hans Forestilling 

 kun Skovfyr og Rodgran. Og nu Wagner; han tåler frenifor nogen 

 ud fra Erfaringer hentede fra Mellemeuropas fortrinligste Rodgranskove, 

 og hans Erfaringer kan vanskelig generaliseres, det der kan vaere mu- 

 ligt i Mellemeuropas Bjerge, behöver ikke at kunne överföres paa et 

 Land med Danmarks Klima, dets Bl^est, dets milde Vinter og länge ko- 

 lige men dog frostfri fugtige Efteraar. Den Omstzendighed at Rodgran 

 i Danmark saa godt som ikke faar nogen Hvileperiode betragter A. Op- 

 PERMAXX som en af Aarsageme til vor Rodgrans Sygelighed. 



Xaar vi befinder os under Forhold, hvor den givne Traeart er naer sit 

 Optimum, vil Forvmgelse, som allerede nxvnt, ofte kunne foregaa ved 

 Selvsaaning; vi seer det i Danmark med Bog; i Landets sydlige Dele 

 längs Fyens og Sjaellands Kyster, ved Fjorde og Vige forynges den let 

 naturligt, medens det i vört Lands barskere Egne er en vanskelig Opgave; 

 og de herlige Skovfyrbevoxninger ved Jönåker og Ljusne — Voxna var 

 — som nsvnt — frembragte ved Selvsaaning. AVagner laegger paa 

 egenartet Vis Vaegten paa Rodgranens naturhge Forjmgelse, thi han an- 

 ser den for den eneste Vei til at opnaa den tsette Opvaext, der efter hans 

 Mening for alle Trsarter men — i Modsstning til hvad jeg har hasv- 

 det — fremfor alt for Rodgran er Betingelsen for at frembringe den 

 mest fuldkomne Bevoxning. WaGXER omtaler Rodgranens Fordring 

 til at opvoxe i den störste Tsedhed ganske med samme Udtr>'k, som 

 jeg har anvendt överfor Bog og Eg saaledes: >Je grösser die Zahl der 

 Individuen bei Beginn des Wachstums, um so intensivere Zuchtwahl ist 

 möglich, daher sind dichte Jungewiichse erwiinscht, die in wirtschaftlichen 

 Grenzen nur die Xaturverjiingung allgemein zu liefern vermag. Bei ihr 

 sind dann die 600 Haubarkeitstämme die letzte Wahl aus Hunderttausen- 

 den von Individuen, im Pflanzbestand nur aus 6,000 bis S,ooo — ein 

 bemerkenswerter Unterschied. » 



Om end — som sagt — WagxerS Betragtning ikke kan generalise- 

 res, saa har den dog — i Förening med egne lagttagelser som jeg se- 

 nere skal omtale — bevirket at min Opfattelse af Rodgranens og nogle 

 andre Trasarters Fordring til at opvoxe i större eller mindre Tsthed i 

 nogen Maade er modifieeret. Min tidligere Fremstilling af Tra^arternes 

 Forhold til Opv?extens Tsethed kan ganske fastholdes forsaavidt jeg me- 

 ner, at for Tr^earter med stasrk Spredningsevne kan det vanskelig taenkes, 

 at Kulturen kan indeholde Planter i for stort Antal, og ligeledes at 

 Traearter med svag Spredningsevne — i hvert Fald i Danmark — kan 

 udvikle sis til fuldt ud smukke Bevoxninger i en Kultur med forholdsvis 

 lille Tsthed; medens en Boge- eller Egekultur med 8.000 Planter pr ha 

 efter min Erfaring kun i ganske enkelte Tilfslde — under saerlig gun- 



