570 L. A. HAUCH 



Tidspunkt, hvor Udhugningen tager sin Begyndelse. Naar man har 

 frembragt en fuldkommen sluttet Opvaext, slåar man sig ofte til Ro og 

 betragter kun Kronetaget — en dansk Skovbestyrer, der havde fuldfort 

 en Raekke vellykkede Foryngelser, brugte det Udtryk: »Nu lukker vi 

 Skoven af» ; — at der under dette, at der under Kronetagets Daekke 

 foregaar et intensivt Liv, en Kamp mellem Bevoxningens Individer, der 

 kan have indgribende Indflydelse paa, hvilke af disse der vinder Herre- 

 domme, hvordan den givne Bevoxning bliver sammensat, taenker man i 

 mange Tilfselde ikke paa. Man seer kun Kronetaget, glasder sig över 

 den sluttede Opvaext, og f0rst naar Bevoxningen har naaet at blive det 

 man kalder Stangskov og skal udhugges, begynder den at interessere. 



Men en Stangskov af Bog — eller enhver anden Traeart — vil vaere 

 noget hoist forskjelligt, alt eftersom vi har begyndt Foryngelsen med 

 8,000 eller en halv Million Planter pr ha. — og om end det maa er- 

 indres at ompriklede Planter ikke er ensbetydende med Planter i en 

 naturlig eller kunstig Saaning, da der allerede ved Ompriklingen er 

 foregaaet et Udvalg — saa vil dog i förste Tilfaelde Bevoxningen vaere 

 noget andet end i sidste. I begge Tilfaelde vil vi i 30-Aars Alderen hos 

 Bog reducere Stamtallet til 3,000 pr. ha. — derunder ikke iberegnet under- 

 trykte Stämmer, som man efter min Opfattelse kan lade henstaa — men 

 de efter Udhugningen tilbagevaerende Stämmer vil have et andet Frem- 

 toningspraeg, fordi de ofte vil vaere af andet Anlaegspraeg i Plantningen 

 end i Selvforyngelsen. Det vil i Plantningen ofte vaere vanskeligt at 

 finde Stämmer af den Rankhed, vi soger, medens det i Selvsaaningen 

 — eller en taet Saaning eller Blokplantning — hvis kun Udhugningen 

 udfores paa rette Maade — et Spörgsmaal der i hoi Grad griber ind i 

 disse Forhold, og som jeg maaske en Gäng senere kunde faa Tilladelse 

 til at fremdrage i Skogsvårdsföreningens Tidskrift — nsesten altid vil 

 vsre muligt at overholde smukke Stämmer. 



Om der end mellem et givet Antal Rodgranplanter vil findes et meget 

 större Antal Individer af den Genotype, vi önsker, end vi finder hos Bog, 

 Eg, Skovfyr og andre Traearter med större Spredningsevne, saa har jeg dog 

 fremhaevet, at ogsaa der vil en större Taethed, end man saedvanlig ser 

 anvendt, give den bedste Bevoxning, i alle Tilfaelde skulde man vist 

 nödig gaa ned under 10,000 Planter pr ha. og större Taethed vil med 

 gunstige Jordbundsforhold vistnok kun vaere til Fordel; Wagner gaar 

 jo endog saa vidt — som föran omtalt — at han opstiller Rodgranens 

 Krav til Plantetaethed över andre Traearters. 



Men overseer Forstmanden denne Side af Traearternes Fordringer, saa 

 er det jo ätter saa let förklarlig at han maa ledes til at anvende de 

 plantefattige Kulturer, der i stor Stil har vundet Haevd. I förste Raekke 



