578 HENRIK PETTERSON 



om man icke i avvaktan på en i alla avseenden fullgod och slutgiltig 

 lösning av frågan skulle till skogarnas ögonblickliga skyddande vid en 

 särskilt kritisk tidpunkt kunna erhålla en provisorisk, endast för kort tid 

 gällande lag. Just den provisoriska karaktären hos en dylik lag skulle 

 i det nuvarande läget erbjuda den betydande fördelen, att lagen kunde 

 erhålla en så allmän avfattning, att under dess tillämpning synnerligen 

 värdefulla erfarenheter kunde samlas, vilka komme det längre framåt 

 syftande lagarbetet till godo. 



Det synes kommissionen, att den ifrågasatta provisoriska lagen bör 

 syfta till att förebygga en sådan behandling av skogsbestånden, som 

 uppenbarligen icke är förenlig mod god skogsvård. Lagen bör lämna 

 fritt utrymme för alla de olika metoder att sköta skogen, varom en ve- 

 derhäftig diskussion kan föras, medan den däremot bör möjliggöra ett 

 effektivt ingripande mot sådana åtgärder, vilka inför den sakkunniga 

 opinionen framstå såsom otvivelaktigt oriktiga. Med den stadga, som 

 den sakkunniga uppfattningen om skogsbeståndens rätta vård numera 

 erhållit, främst genom ett målmedvetet arbete från Statens Skogförsöks- 

 anstalt och Skogshögskolan, och vilken uppfattning genom Svenska 

 Skogsvårdsföreningens och Skogsvårdsstyrelsernas upplysningsverksamhet 

 trängt ut i vida kretsar av skogsintresserade, torde beträffande bestånds- 

 vården en hänvisning till den sakkunniga opinionens utslag innebära och 

 även av skogsägarna uppfattas såsom en tillfredsställande garanti. 



Emellertid förutsätter en god skogsvård icke blott en riktig behand- 

 ling af varje enskilt bestånd, utan även en sådan anpassning av hela 

 skogens årliga avkastning, att denna blir i möjligaste mån jämn. Om 

 t. ex. halva skogen består av gamla bestånd, mot vilkas avverkning 

 ingenting är att ur beståndsvårdssynpunkt erinra, kan det likväl mången 

 gång med skäl göras gällande, att en omedelbar avverkning av alla dessa 

 bestånd icke är förenlig med en god skogsvård. Då emellertid dylika 

 frågor om hushållningen med det ur beståndsvårdssynpunkt till avverk- 

 ning förfallna skogskapitalet endast delvis låta sig behandlas ur allmänna 

 synpunkter utan måste lösas med hänsynstagande till varje skogs sär- 

 skilda sammansättning samt till ägarens avsikter med skogens skötsel 

 och till hans ekonomiska ställning i övrigt, synes i allmänhet ett ingri- 

 pande från statens sida i dessa avgöranden icke lämpligt. Särskilt i 

 fråga om en provisorisk lagstiftning vore givetvis ett dylikt försök att 

 reglera avverkningens jämnhet meningslöst. Kommissionen anser därför, 

 att den ifrågasatta lagen bör innehålla tydlig begränsning i detta avse- 

 ende. 



I ett fall anser likväl kommissionen, att dessa betänkligheter böra vika, 

 nämligen då det gäller att söka förebygga en osund spekulation i skogs- 



