BRÄNSLEBRISTEN OCH SKOGSVÅRDEN 581 



att å skogsmarken för annat ändamål än oundgängligt husbehov avverka 

 skog annorledes än efter skogsvårdsstyrelsens tillstånd. Vid prövning 

 av frågan, huruvida viss avverkning strider mot grunderna för god skogs- 

 vård, skall hänsyn tagas allenast till det eller de skogsbestånd, vari 

 avverkningen sker, samt till angränsande, av nämnda bestånds skötsel 

 beroende bestånd. 



Förbud, som ovan sägs, skall, där begäran därom blivit behörigen 

 framställd, av överexekutor utan vederpartens hörande meddelas att gälla 

 till den i juni 1919. 



S 2. 



Har överlåtelse av fastighet, å vars skogsmark den i § i omförmälda 

 lag är tillämplig, skett efter den i mars 19 18, må icke i något fall slut- 

 avverkning, som årligen omfattar mer än 2 °o av fastighetens produk- 

 tiva skogsmark, bedrivas utan tillstånd av vederbörande skogsvårdssty- 

 relse; dock att i fråga om fastighet, som är besvärad med avverknings- 

 rätt upplåten före förordningens utfärdande, denna begränsning icke 

 gäller för avverkning, som sker på grund av sålunda gjord upplåtelse. 



Vad ovan stadgas angående inskränkning i rätten till slutavverkning 

 gälle ock område, vartill avverkningsrätt upplåtits efter den 1 mars 19 18. 



S 3. 



Är någon missnöjd med beslut, som på grund av deuna förordning 

 fattats av skogsvårdsstyrelsen, äge han hänskjuta frågan till bedömande 

 av en särskild utav Konungen tillsatt, för hela riket gemensam nämnd. 



Skogsvårdsstyrelse eller nämnd, varom i 3 § sägs, äge hos överexe- 

 kutor påkalla att meddelat avverkningsförbud helt eller delvis upphäves.» 



Kärnpunkten i det upplästa förslaget ligger i § i, vilken avser att 

 förhindra avverkning, som uppenbarligen icke är förenlig med god skogs- 

 vård. Jag vet, att detta ord »uppenbarligen» mötts med betänkligheter 

 från skogsintresserat håll, särskilt på grund av de svårigheter som vål- 

 lats av motsvarande formulering i återväxtlagen. Huruvida en avverk- 

 ning äventyrat återväxten kan dock först i framtiden med säkerhet be- 

 dömas, varför kravet på att äventyrandet skall vara uppenbart rätt myc- 

 ket inskränker lagens tillämplighet. Så är däremot icke förhållandet med 

 det nu föreliggande förslaget. Här gäller det att avgöra huruvida en 

 avverkning strider mot bland sakkunniga nu gängse uppfattning om hur 

 skogen bör behandlas, och ordet »uppenbarligen» får här betydelsen av 



39 SkogsvårdsföreHingens Tidskri/t igiS . Serien A. 



