BRÄNSLEBRISTEN OCH SKOGSVÅRDEN 583 



avverkning bediivits på mera än 2 % av den skogbärande arealen. Man 

 kan f. ö. hugga så, att bestånden ramponeras genom att marken icke bär den 

 virkeskvantitet,, som den kunde bära, varigenom återväxten äventyras. Detta 

 kallas ofta av dessa skogsägare för att gallra skogen för erhållande av ljus- 

 tillväxt. Det är en ganska populär beteckning bland detta slags folk, men så- 

 vitt jag kan se. står denna avverkning skogsskövling mycket nära. 



Jag har velat visa, att försök att kringgå lagen såväl beträffande sålda egen- 

 domar som icke sålda »=' gendomar komi-ia att bliva mycket talrika, och att skogs- 

 vårdsstyrelserna komma att fä ganska mycket att göra. De måste engagera en 

 mycket talrik personal, men att erhålla kompetent sådan, som kan övervaka den 

 provisoriska lagen, blir mycket svårt. Det är väl antagligt, att de dugligare 

 tjänstemännen knappast vilja lämna sina befattningar för att på något år, i 

 bästa fall ett par, tre år, antaga en anställning hos skogsvårdsstyrelserna för 

 att sedan lämna densamma. Man får väl därför en del mindre kapabla tjänste- 

 män, som kunna få i uppdrag att hos överexekutor begära direkt förbud för av- 

 verkningar. Man måste då kräva säkerhet för att dylikt bemyndigande 

 endast lämnas åt ftillt kompetenta personer. \'idare måste man tänka sig, att 

 den nämnd, varom det talas i § 3, skall träffa sina avgöranden mycket hastigt, 

 helst kanske under loppet av 8 eller 14 dagar, så att icke onödigt uppehåll i av- 

 verkningen behöver äga rum, och dessutom måste man kräva, att när förbud 

 meddelas utan skäl, ersättning då lämnas åt skogsägare, körare och huggare. 



Vår ordförande nämnde i går, att man hölle på med att omlägga trämasse- 

 fabrikationen för att tillverka kläder och foder åt kreaturen, ja, man kunde ju 

 t. o. m. anskaffa råmaterial ur trämassan för inblandning i vårt dagliga bröd. 

 Det är sålunda möjligt att avverkningarna ett annat år måste forceras för 

 andra ändamål än för bränsleanskaffning. Därför bör lagen skrivas så, att 

 den icke binder en skogsägare, som vill uttaga största möjliga avverknings- 

 kvantitet efter forstligt riktiga linjer. Detta underströk också skogschefen 

 Petterson, och det är väi att hoppas, att den nya iagen skall gå i samma rikt- 

 ning. Om skogslagstiftningskommittén icke behandlat denna fråga eller icke 

 är så färdig med sitt arbete, att man därifrån kan erhålla ett lagförslag, så 

 blir man nödsakad att tillgripa ett provisorium, och då skulle jag hellre 

 se, att detta lagförslag ginge i den riktningen att egendomar, som bevisligen 

 gått i handeln, ställas under skogsvårdsstyrelsens kontroll under någon kortare 

 tid, t. ex. under ett par, tre år, samt att, då handel icke förekommit, skogssköt- 

 seln på en egendom, som är av större areal, skulle anförtros åt någon i skogs- 

 hushållning fullt hemmastadd tjänsteman. Jag vill icke säga att denne skulle 

 ha avlagt någon examen, men han skulle vara fullt hemmastadd i skogssköt- 

 seln, så att han kunde ansvara för, att avverkningen skedde enligt skogligt rikti- 

 ga principer. På de mindre egendomarna — jag tänker mig dessa högst på något 

 hundratal tunnland — skulle avverkning för avsalu först ske efter stämpling 

 av skogsvårdsstyrelsernas tjänstemän eller dem, som av dessa styrelser för- 

 klarats behöriga att stämpla. Därmed tänker jag mig, att man kunde slippa 

 att anlita nya personer, ty det finnes ju många ute i bygderna, som äro läm- 

 pade för att stämpla, men som av en eller annan anledning icke inträtt i skogs- 

 vårdsstyrelsernas direkta tjänst. 



Herr Olof Jonsson (i Hof) : Då en tystnad från deras sida, som icke kunna 

 utan vidare godkänna det förslag, som bränslekommissionen i sin skrivelse till 



