BRÄNSLEBRISTEN OCH SKOGSVÅRDEN 585 



Slutligen vill jag sätta ifråga, om exempelvis ett antagande av en proviso- 

 risk lag mer eller mindre i överensstämmelse med det i tryck utdelade utkastet 

 icke skulle komma att verka förhindrande, kanske under åtskilliga år, på ett 

 genomförande av de lagförslag, som 191 1 års skogskommitté under sommarens 

 lopp lär komma att avlänma till Kungl. Maj:t. Skulle detta ske, då har man 

 sannerligen gjort en mycket dålig tjänst åt vår skogshushållning med att antaga 

 vare sig för kortare eller längre tid en provisorisk lag, ty kommer en sådan till 

 stånd, så skall det naturligtvis med all styrka komma att göras gällande, att 

 icke kunna antaga några andra lagar, förrän de redan gällande blivit under 

 flera år prövade. Jag förmenar sålunda, att jag för min del icke kan instämma 

 i ett förordnade av det framlagda förslaget till lagstiftning. 



Auditör Hugo Fahlén: I den föreliggande skrivelsen från bränslekommissio- 

 nen till Kungl. j\Iaj :t har kommissionen utgått från en given hypotes, nämligen 

 den att, när bränslekommissionens verksamhet nu inskränkes, kommer en oerhört 

 stor skogsskövling att under detta och kommande år äga rum. Det är ju på 

 denna förutsättning som hela förslaget vilar, såvitt jag kan förstå, och detta 

 framgick ju också av inledarens yttrande. Det är då klart, att innan man 

 går att taga ståndpunkt till det framlagda förslaget, så måste man göra klart 

 för sig, huruvida nämnda förutsättning har fog för sig eller icke, eller om den 

 har större eller mindre fog för sig. Då jag sökt bilda mig en uppfattning 

 rörande detta spörsmål, så har jag, alldeles som en föregående talare, fäst 

 mig vid det uttalande, som kommissionen själv gjort, nämligen att den första 

 maj i år finnes det en tillgång på bränsle, som är tillräcklig för att täcka rekvi- 

 renternas behov intill den i januari 1920. Läser man litet längre i detta be- 

 tänkande, så finner man, att det beräknade inventariet av bränsle uppgår till 

 väsentligt högre summa än det i första raderna nämnda, eller 17 miljoner kubik- 

 meter. Om man därav får draga den slutsatsen, att bränslebehovet redan är 

 täckt till den i jaimari 1920, så kan jag omöjligen komma till annan slut- 

 sats än att, beträffande vedavverkningen, någon överhängande risk för över- 

 avverkning icke föreligger. 



Jag kan sålunda icke se, huru man ur dessa premisser kan läsa ut en sådan 

 slutsats, som icke endast bränslekommissionen så kraftigt poängterat i sin 

 skrivelse utan också en hel del andra personer i tidningspressen, den dagliga 

 och den periodiska, uttalat. Jag skulle fast mera förmena eller draga den 

 slutsatsen, att när virkesbehovet är så pass säkerställt för kommande år, då 

 borde man ha anledning antaga, att vedavverkningen icke kommer att antaga 

 så stora dimensioner, som här förutsattes. Man säger tilläventyrs, att det är 

 icke endast ved utan ock en hel del andra virkesbehov, som skola fyllas. Men 

 med den, låt vara ytliga, kännedom jag har om dessa frågor, kan jag icke här 

 se någon överhängande fara, och detta torde också framgå av en jämförelse 

 med vad som existerat under tidigare år. Det har ju talats för ett 20-tal år 

 sedan, och långt dessförinnan, om den oerhörda faran för skogarnas skövling och 

 deras fullständiga ödeläggande m. m. Naturligtvis har det legat något sant 

 häri, och detta har ju också föranlett, att vi måst införa en skogslagstiftning, 

 som utan tvivel verkat mycket gott, men i alla fall måste man väl konstatera, 

 att de mörkaste profetierna ännu i denna dag icke blivit sanning och verk- 

 lighet. 



Det kunde vara av ganska stort intresse att beröra åtskilliga uttalanden, som 

 bränslekommissionen här såväl i sin allmänna motivering- som kanske ännu 



