BRÄNSLEBRISTEN OCH SKOGSVÅRDEN 593 



I övrigt vill jag endast säga några ord om den del av förslaget, som hand- 

 lar om inskränkningar i avverkningsrätten ifråga om sådana egendomar, som 

 köpas efter viss dag, jag vill minnas detta står i § 2. I detta avseende är det 

 intressant höra att disponenten Ekman, om jag uppfattat honom rätt, här 

 har förordat en form av utsyningstvång. Enligt min uppfattnmg är detta det 

 enda rätta, och en sak, som man skulle ha velat sett genomförd långt före detta 

 för att hindra johberiet med skogsegendomar. Det finns de, som ej tåla höra 

 talas nm utsyningstvång, men om man 1 detta fall vill ha en lag, som förbjuder 

 avverkning under tre eller fem år annat än efter utsyning genom skogsvårds- 

 styrelsernas försorg å egendom, som övergår till annan ägare (utom genom 

 arv), så tror jag icke det är en framställning, som nu kan anses gå för långt. 



Slutligen kan det vara nyttigt att göra klart för sig, att varje skärpning av 

 skogslagarna är ett steg på vägen mot utsyningstvång. I detta fall därför att 

 man då inser att ett behov av ökad personal uppstår, om en lag i förslagets rikt- 

 ning skulle gå igenom. Deras antal, som ville ha sakkunnig hjälp med utsynin- 

 garna för att undvika att komma i delo med higen, skulle helt säkert bli ganska 

 betydande, och det är sålunda troligt att skogsvårdsstyrelserna komme att 

 anlitas i avsevärt utsträckt omfattning. 



Skogschefen H. Carbonnier: De applåder, varmed landshövding Holmquists 

 anförande hälsades, visa bäst huru mötets sympatier ställa sig med avseende 

 på denna fråga. Jag vill tillägga, att det finnes åtskilliga andra skäl, som kunna 

 komma att ligga till grund för den avverkning, som vi de närmaste åren ha 

 att vänta, och som kan bliva ganska förödande för våra skogar. Bland dessa 

 nämner jag de stegrade prisen på skogsprodukter, som blivit en följd av kris- 

 tiden, och ehuru de icke kunna anses medföra de fördelar, som prisen i och 

 för sig vittna om, äro de dock sådana, att i södra delarna av landet helt säkert 

 på de mindre skogarna en mycket förödande avverkning kommer att bliva en 

 följd av dessa stegrade pris. Det vore därför synnerligen beklagligt, om man 

 skulle behöva vänta på lagbestämmelser, som skulle vara avsedda att för- 

 hindra den fortfarande pågående skogsskövlingen, intill dess de förslag, som 

 skogslagsstiftningskommittén arbetar på, hinna bliva utvecklade så, att de kunna 

 föreläggas riksdagen till prövning. Under sådana omständigheter kan jag för 

 min del icke förstå annat än att de för denna Förening icke bör kunna möta 

 några betänkligheter att enhälligt instämma i den resolution, som av herr 

 ordföranden vid början av dagens sammanträde har blivit uppläst. 



Disponenten Wilh. Ekman : Jägmästare Hammarstrand yttrade nyss, att det 

 var av största betydelse, att denna lag även komme att tillämpas i Västerbottens 

 och Norrbottens kusttrakter, bland annat för att prisen på B. K:s virke icke 

 skulle sjunka. Om detta är m.eningen med denna lagstiftning, då får jag säga, 

 att jag tar ett bestämt avstånd från den föreslagna resolutionen. 



Skogschefen Ernst Andersson: I vårt land råda som bekant väsentligt olika 

 förhållanden i dess skilda delar. Vad som i skogslagstiftningsväg är välbe- 

 tänkt och behövligt i södra Sverige är kanske ej alls lämpligt för norra Sverige. 



Av de, som här yttrat sig, hava talarna från södra Sverige yrkat på en skärpt 

 skogslag för kristiden, medan talarna från norra Sverige förnekat behovet av 

 en sådan. Det ligger i sakens natur att var och en yttrar sig om det han sett 

 och erfarit. Sannolikt kan ingen här närvarande yttra sig om landet i dess 

 helhet. 



