610 SVEN PKTRINI 



säkrast — medelfelet är här endast + 3,3 E — under det att de extrema 

 klasserna fä ett högre medelfel åt bada hållen. 



Båda dessa förhållanden äro redan förut konstaterade för tallen (Matis 

 SON 10). Att bedömningen skulle slå bäst omkring medelformklassen är 

 f. ö. även angivet av JONSON själv (Jonson 6). 



Korrelationsundersökningar. 



Exner (3), Westergaard (2), Yule (i). 



Om man vill undersöka vilket samband som existerar emellan form 

 pvmkt och formklass, kan detta åskådliggöras på. olika sätt. En metod 

 som äger fördelen av en viss matematisk exakthet är korrelationsmeto- 

 den. Detta sätt att åskådliggöra sambandet emellan olika företeelser har 

 föga kommit till användning inom den skogsmatematiska litteraturen, 

 ehuru det givetvis har stor betydelse. Dock får man ej heller över- 

 skatta vad som kan konstateras på detta sätt, då metoden, såsom nedan 

 skall antydas, lider av vissa begränsningar. 



Inom statistiken hava korrelationsundersökningarna en mycket viktig 

 plats. Då man numera talar om korrelation, menar man därmed Pe AR- 

 SONS metod för beräknande av sambandet mellan två eller flera serier 

 av värden.^ Om det är fråga om tvenne serier, förutsattes det, att vär- 

 dena höra ihop två och två, d. v. s. bilda värdepar. 



Vi vilja exempelvis studera sambandet mellan formpunkt och fornv 

 klass hos enskilda träd. Värdeparen bildas då av varje individuellt träds 

 resp. formpunkts- och formklassvärde, och värdeparens antal blir lika med 

 antalet i undersökningen ingående träd. 



Om serierna äro X^ och X^ och antalet värdepar är = », så äro de 



aritmetriska medeltalen resp. och Avvikelserna frän dessa 



n n 



medeltal uträknas och betecknas med x^ och x^_ i motsvarande serier. 

 Vi få alltså n stycken .r^ -värden, omväxlande positiva och negativa, 

 likaså n stycken ^r^-värden med olika tecken. Summan av de positiva ;r, 

 värdena är = summan av de negativa .r, -värdena, likaså är den posi- 

 tiva jTj -variationens belopp -^ den negativa, vilket följer därutav att x^ 

 och x^ äro avvikelserna från aritmetiska medeltal." 



Vi antaga nu att X^ är en serie formpunktsvärden för vissa träd till 

 ett antal av n stycken och X^ äro motsvarande formklasser pä samma 



^ Framlagd i Pkakson : The Grammar of Science, London 1 900. 



- Delta under förutsättning att tillräckligt exakta värden användas. Om medeltalet är 

 avrundat, blir det alltid en skillnad mellan summan av de positiva och summan av de ne- 

 gativa avvikelserna. 



