620 SVEN PETRINl 



beståndet ger emellertid upphov till utbildandet av en stamform, som 

 i sin tur avhänger av, formpunktens genomsnittliga placering på träden. 

 Omkring denna medelform, normalform, variera träden i beståndet, så 

 att snart sagt alla formklasser finnas representerade, men tätheten i för- 

 delningen är störst kring medelformklassen. Det enskilda trädet, som 

 kan ha t. ex. en mycket hög formklass, kan samtidigt mycket väl ha 

 en kronansättning, som svarar emot en låg formklass, ty kombinations- 

 möjligheterna äro ej så begränsade. Om emellertid hela beståndet i 

 genomsnitt har en lågt ansatt formpunkt, så följer därav, att det me- 

 deltal, normalformen, kring vilken stamformerna i beståndet variera, 

 nedflyttas i motsvarande grad, d. v. s. medelformklassen sänkes. 



Man kan därför icke begära, att formpunkten skall ge reagens på 

 formklassen annat än för bestånd med olika krontyper. Detta resone- 

 mang får ett gott stöd genom en jämförelse emellan de korrelations- 

 undersökningar som verkställts av Mattsson (i o) och av förf. Den förre, 

 som sysslat med fullslutna tallbestånd, erhöll ingen eller nästan ingen 

 korrelation mellan formpunkt och formklass för de enskilda träden. För- 

 fattaren, som bearbetat material, hämtat ur vitt skilda beståndstyper, 

 erhöll en tydlig korrelation, ehuru sambandet måste anses vara för svagt 

 för att därpå grunda skogsmatematiska beräkningar. Dessa skiljaktiga 

 resultat kunna tänkas få en enkel förklaring genom nu anförda synpunk- 

 ter. I det fullslutna tallbeståndet äro kronorna ansatta på tillnärmelse- 

 vis samma höjd på stammen, krontypen är sålunda ganska enhetHg. 

 En formpunktsbedömning av formklassen bör då ge till resultat ett 

 ganska lika värde för olika trädindivider, nämligen det värde som gäller 

 såsom medeltal för hela beståndet. Men omkring medelformen variera 

 de enskilda stammarna oberoende av den individuella krontypen. En 

 korrelationsräkning för form punkt och formklass i fråga om de enskilda 

 träden måste ge korrelationskoefficienten ett värde som är nära = o. 



Inom författarens granmaterial gäller däremot, att träden ur olika be- 

 stånd i viss mån kunna anses vara representativa för de olika bestån- 

 dens medelformklasser, och att de större skillnader i krontyp som före- 

 komma, verkligen också visa sig sammanhänga med skillnader i form- 

 klass. En korrelationsräkning bör därför här kunna påräknas ge ett 

 bättre resultat. (Jfr noten å sidan 614). 



Att ur detta resonemang draga några slutsatser om formpunktsme- 

 todens större tillämplighet inom ett ur beständshänsyn heterogent ma- 

 terial än inom jämna bestånd vore naturligtvis alltför djärvt. Den nytta 

 man har härav, inskränker sig i detta fall därhän, att det kan ge en 

 mycket plausibel förklaring över de olika resultat, som faktiskt föreligga 



