FORMPUNKTSMETODEN 621 



med avseende på korrelationsundersökninu;arna tor tallbestånden och för 

 mitt här behandlade material. 



Dä det emellertid nu ansetts opportunt att framhålla, att man av 

 formpunktsmetoden ej får begära någon överensstämmelse ifråga om de 

 enskilda trädens formklasser, kan det vara skäl att påpeka, hurusom 

 pretentionerna härvidlag från början visst icke varit lika små. Alltjämt 

 fabriceras sålunda Christens höjdmätare med en skala på vänstra sidan, 

 där den en viss formpunkt motsvarande formklassen kan avläsas, och 

 meningen är alltså, att for varje enskilt träd skall formklassen kunna 

 bestämmas ur formpunktsvärdet. Av föreliggande undersökningar fram- 

 går tydligt, att denna skala ej vidare bör komma till användning. 



Då uträkningarna för korrelationskalkylen äro gjorda, får man direkt 

 ur de såsom mellanled uträknade kvantiteterna nägra uppgifter, som i 

 och for sig ha ett visst intresse. Sålunda beräknas <7, och a.^ för resp. 

 formpunkt och tbrmklass, d. v. s. medelavvikelsen ifrån medelform- 

 punkten och medel formklassen inom materialet. Medelavvikelsen ger ett 

 uttr\xk för huru mycket formpunkt resp. formklass variera inom ett 

 material, som hopsamlats på det sätt som skett för det ifrågavarande. 

 Medelavvikelsen är i formpunkt + 7.1S F E och i formklass + 5.27 

 E. Medelformpunkten är 56 och medelformklassen är 0.634 inom bark. 



Xu ha vi också en möjlighet att pröva, huruvida materialet i avse- 

 ende på formklass och formpunkt följer fellagarna, d. v. s. om fördel- 

 ningen är den lagbundna enligt binomialkurvan. Om detta är fallet, så 

 skall storleken ä den numeriska genomsnittsavvikelsen, om man räknar 

 avvikelserna ifrän medeltalet, utan hänsyn till tecken, förhålla sig på ett 

 visst sätt till medelavvikelsens storlek. Vi beräkna den numeriska ge- 

 nomsnittsavvikelsen och fa för formpunkten värdet 6.00 F E och för 

 formklassen 3.95 E. Medelavvikelserna a^ och a^) äro resp. 7.1S F E 

 och 5.27 E. Divideras medelavvikelsen med genomsnittliga numeriska 

 avvikelsen, fås kvoterna 1.19 och 1.33 resp. för formpunkt och form- 

 klass. Om gruppering efter felkur\an äger rum. skall värdet vara 1.25. 

 (Se exempelvis Sandmo [4].^^ Härvidlag kan man ej fordra absolut ex- 

 akt överensstämmelse, utan man får nog förklara sig vara nöjd med de 

 erhållna värdena, vilket således visar, att tendensen föreligger hos såväl form- 

 punkts- som formklassvärdena inom materialet att ordna sig i enlighet 

 med felkurvan. Genom detta konstaterande fastslås, att sannolikhets- 

 kalk>'lens lagar gälla för det ifrågavarande materialet, och de slutsatser 

 som kunna dragas ur undersökningarna äro då ej tillfälliga utan kunna 

 anses ha mera allmän räckvidd. 



* Den ena kvoten slår lika mycket över 1,25 som den andra slår under. Medeltalet är 1,16. 



