FORMPINKTSMETOI )FA 623 



ligger mellan -j- 0.445 <^ch — o. 593- Redan den oniständisjheten. att 

 korrelationen kan ha olika tecken, ger anledning betvivla, att samband 

 föreligger. Men \idare är maximifelet, alltså även sannolika felet, 

 betydande, sa att det spelrum man får för den uträknade funk- 

 tionen blir för stort. Då det dessutom konstateras, att i en enskild 

 diameterklass variationen är lika stor i formklass som inom beståndet i 

 dess helhet, tinnes det ingen anledning att uträkna regressionen för att 

 påstå, att ändringen sker efter den funna funktionen. Det enda skäl, 

 som föreligger för att beräkna funktionen, är att visa upp, att den än- 

 dring, som skulle bero av diametern, är mycket ringa. Detta visar ju 

 även Mattsson, och då finnes det vissa förutsättningar för att antaga, 

 att intet samband existerar mellan formklass och diameter inom ett be- 

 stånd i den form, som undersökningen förutsätter. 



Ty enbart den omständigheten, att matematisk korrelation erhälles 

 mellan tvenne serier av värden, be\isar ingalunda, att ett logiskt sam- 

 band föreligger. SiliVorna ha endast kombinerats så, att variationerna 

 ej taga ut varandra, men detta kan bero av helt andra skäl. vilka likväl, 

 det må erkännas, kunna tänkas ha indirekt samband med de faktorer 

 det är fråga om. I detta fall är det sålunda på det sättet, att dels låg 

 korrelationsfaktor erhålles i medeltal, d. \". s. att sambandet är sällan 

 inträffande — endast 2S % av variationen i formklass skulle bero av 

 ändringen i diameter - — och tlels är även den beräknade regressionen 

 mycket låg, men den varierar inom vida gränser. 



För så vitt undersökningen visar något, framgår det alltså, att man 

 ej kan taga hänsyn till det samband som finnes mellan de enskilda 

 trädens form och deras brösthöjdsdiameter eller matematiskt tillgodo- 

 göra sig det. då korrelationen är så svag. 



Men då uppställer sig den frågan, om vi skulle kunna ha någon 

 praktisk användning för ett sådant samband som gäller ändringarna i 

 formklass med diametern stam för stam. Givetvis är saken värd under- 

 sökning, och det skulle varit glädjande, om en stark korrelation erhållits 

 på ett sådant sätt, att varje enskilt träd kunde sägas följa den bestäm- 

 da lagen. Men när detta tydligen icke har lyckats, synes det mig. 

 som om en undersökning av huru det ifrågavarande förhållandet ställer 

 sig, då \i använda klassindelning, väl vore på sin plats. 



De biologiska företeelserna i allmänhet äro så beskattade, att de en- 

 skilda individerna variera kring en medeltyp, och variationerna kunna 

 vara avsevärda. Gäller variationen ett flertal egenskaper, så kunna dessa 

 tämligen fritt kombineras. Följden härav blir, att de enskilda individerna 

 ej ofta uppvisa lagbunden utveckling; men om vi hålla oss till medel- 

 typerna, så kunna ofta mycket säkra samband konstateras. Då varia- 



