634 SVEN PETRINI 



giltig korrektion. Framtidens undersökningar kunna emellertid lösa denna 

 fråga mera definitivt. 



I fråga om huru bedömningen ställer sig inom olika formklasser fram- 

 går det med all tydlighet, hurusom de laga formklasserna bedömas lill för 

 höga värden och de höga formklasserna bli för lågt bedömda. Bedömningen 

 med hjälp av formpunkt ger alltså endast ett grovt medelvärde, obe- 

 roende av det enskilda trädets formklass. Tydligast framgår deita av 

 fig. 6 b, där medeltalet av formpunkterna för de träd, som ha en 

 viss formklass, uträknats och upplagts grafiskt, men där ingen begränsning 

 i formpunktens variation kan spåras inom de olika formklasserna. 



Korrelationsräkningar, som anställts för att klarlägga sambandet mel- 

 lan formpunkt och formklass, visa hän på att ett samband existerar, 

 men att det är allt för svagt för att därpå skulle kunna grundas en 

 matematisk funktion, som för enskilda träd skulle angiva formkla.ssen 

 om formpunkten vore känd. 



Däremot tyder allting på, att ett fast samband finnes mellan ett be- 

 stånds medelformpunkt och dess medelformklass. Huru stark denna 

 korrelation är och vilka felmöjligheterna för bestämning av medelform- 

 klassen äro — detta är emellertid frågor som närmare behöva utredas. 

 Av den föreliggande undersökningen framgår det i alla fall tydligt, att 

 då formpunktsmetoden användes för formklassbestämning resultatet blir 

 bättre, om man endast håller sig till medeltalet av provträdens form- 

 punkter än om man för varje provträd med ledning av dess formpunkt 

 bestämmer en formklass och därefter räknar ut medelformklassen. (Se 

 sid. 6 1 6). 



I förbigående behandlas även frågan om formklassens och därmed 

 formens sammanhang med trädens biösthöjdsdiameter. Det resultat, som 

 här framkommer, innebär huvudsakligen, att de.ssa förhållanden böra när- 

 mare studeras med iakttagande av den inverkan, som olika vidd på 

 diameterkla'=;serna åstadkommer, samt att det då kan finnas goda utsikter 

 för att fastslå vissa lagbundenheter. 



På grund av att undersökningen ytterst bar i sikte det praktiska re- 

 sultatet vid kubering, göras så JONSONS tabeller för kubikmasseuppskatt- 

 ning till föremål för prövning. Härvid användas de ä materialet direkt 

 uppmätta formklasserna och beräknas de fel, som uppstå i jämförelse 

 med sektionskubering. I genomsnitt blir det något för lågt resultat vid 

 användande av tabellerna, men torde detta systematiska fel helt kunna 

 lämnas ur räkningen, då det i medeltal uppgår till endast V2 %• För 

 gran synes alltså tabellen i medeltal kunna anses giva sä gott som 

 exakt resultat, då formklassen är känd. 



För de enskilda träden ha vi att räkna med en viss variation och 



