KONSTANTEN" I HOIERS EKVATION 



63: 



0,70 = L 



los- 



+ 



L X log 



t- 4- 1 00 



(se T. Jonson. »Taxatoriska undersökningar om skogsträdens formi>, 

 denna tidskrift årg. 1910, häfte 11, fackuppl.) 



Ur dessa båda ekvationer kunna alltså C öch c beräknas, varvid det 

 ju ligger nära till hands att genom division av ekvationernas båda membra 

 eliminera ^och således erhålla en ekvation. där endast c ingår, ur vilken c kan 

 erhållas genom successiv approximation. Mycket lämpligare är emeller- 

 tid att i stället eliminera c\ och ur den så erhållna ekvationen få fram 

 värdet på C. Variationen av C är nämligen för de i praktiken före- 

 kommande formklasserna ofantligt mycket mindre än tvs variation, och 

 därför kan man pä ett vanligt millimeterpapper med noggrannhet grafiskt 

 framställa C:s värden för olika formklasser, vilket däremot ej går för 

 c. — Vi gå alltså tillväga sålunda: 



Antag formklassen vara x. Dä gäller som förut: 



+ 50 



Lr = C y: log 



c 

 + 100 



= 6 X log 



t" 



Vi eliminera c ur ekvationssystemet. Man har: 

 ^=log [' +'y) och '-=logfi 



eller, vilket ju är detsamma: 



- 50 



10*^ =- I + och lo*- =1 + 



c 



Av dessa bada ekvationer får man då lätt: 



+ 



100 



100 



10 = 2 X lO"^ — I 



Denna ekvation utgör alltså funktionssammanhanget mellan .i' och C. 

 d. v. s. mellan formklassen och konstanten C, och medelst denna skall nu 

 C beräknas. Vid solveringen söka vi emellertid ej det en viss formklass 

 \x) motsvarande 6'-värdet utan gå motsatt väg, d. v. s. vi söka form- 

 klassen för ett visst Cvärde. Ekvationen blir i så fall synnerligen lätt 

 att lösa. Antag alltså t. ex. C = 1. Då blir vid insättning i ekvationen: 



10 = 2 . 10 — I 



II II 



10 ' = — d. v. s. .r = log — 



0,74036. 



