NILS SYLVÉN 



NÅGRA ANMÄRKNINGSVÄRDA 



ENAR. 



» r' w "^ ill förgrening och barrtyp visar enen den största formväxling. 

 I Flera systematiskt goda former föreligga härvid otvivelaktigt.» 

 A Så har jag i ett nyligen utgivet arbete om de svenska barr- 



träden^ sökt giva ett uttryck för enens mångformighet. Någon närmare 

 redogörelse för enens formväxling inom landet har jag ej kunnat lämna, 

 då vår kännedom härom alltjämt är allt för bristfällig. Det är av enens 

 former snart sagt endast den trädformiga enen, som bhvit något utför- 

 ligare omskriven i den svenska litteraturen och detta framför allt ur 

 storlekssynpunkt". Uppgifter om enens former för övrigt äro sällsynta. 



En av de få svenskar, som i sina skrifter visat sig hava uppmärk- 

 sammat även den vanliga låglandsenens mångformighet, är Th. M. Fries. 

 I ett föredrag i Botaniska Sektionen av Naturvetenskapliga Studentsäll- 

 skapet i Uppsala d. lo april 1890, tryckt i Botaniska Notiser samma 

 år, fäster han med följande ord uppmärksamheten på enens rika form- 

 växling: 



»Egnar man någon, om än flyktig uppmärksamhet åt Jiinipei-us com- 

 munis, sådan den uppträder i våra bygder, kan man ej gerna undgå 

 att förvånas öfver de många skepnader, hvari den kan uppträda. T. o. m. 

 alldeles bredvid hvarandra växande, under samma yttre förhållanden lef- 

 vande exemplar visa ofta högst betydande olikheter. Att man bland 

 dessa bör kunna urskilja flera, åtminstone relativt välbegränsade och 

 karakteristiska former, kan näppeligen betviflas».^ Och beskriver FRIES 

 härefter från Uppsala-trakten »en form, som framför de öfriga synes an- 

 märkningsvärd; , en form, heter det, »väl förtjent af namnet pendula 

 eller slokem): »från den upprätta stammen utgå t\enne slags grenar, 

 nämligen dels vida talrikare, smala, enkla eller fådelade, lodrätt ned- 



^ Nils Sylvén, De svenska skogsträden. I. Barrträden. Stockholm 1916, sid. 295. 



^ En sammanställning av svenska litteraturuppgifter om jätteenar återfinnes hos K. V. 

 OssiAN Dahlgren, Om svenska Juniperus-jättar. Skogsvårdsf. tidskr. 191 6, sid. 497 — 498. 



^ Th. M. Fries, Strödda bidrag till kännedomen om Skkandinaviens barrträd. Betan. 

 Notiser 1890, sid. 265. 



