SKOGSUTSTÄI.l NING OCH SKOGSMOTEN I i;|ÖVIK (NORGE). T, ^ 



säkerligen med full rätt tillerkänts guldmedalj. Kälkar och sägar utställdes 

 af Brodrene Snii.sberg i Horten. I närheten af redskapen funnos med silfver- 

 medalj belönade, välgjorda kartor från »Nordenijeldske opmaalningskontor. » 



När den besökande granskat kartorna, föll blicken pä ett par stora och 

 några mindre burar eller lådor, där man utkläckte den röda tallstekelns {Lo- 

 p/iyn/s ni/iis) fiender bland parasitsteklarna. Puppor af dessa samlas in 

 från olika håll och läggas i lådor, som ha en enda öppning, täckt af ett 

 glas. Upptill sluter ej detta fullständigt till öppningens kant. När nu parasit- 

 steklarna kläckts ut, krypa och flyga de naturligtvis mot ljuset, d. v. s. till 

 lådans enda glastäckta parti, där de snart finna den öppna springan och 

 flyga ut. Då lådorna placerats ute i de ungskogsbestånd, där härjning af 

 Lophynis pågår, fä de utflygande parasitsteklarna goda tillfällen att i de tal- 

 rika larverna lägga sina ägg. Metodens uppfinnare är en skogvaktare Ki..\ns 

 ANDER.SF.N ä Sandn^s. 



Så komma vi till skogselskabernas utställningar. De nor.ska skogsel- 

 skaberna motsvara nästan alldeles våra skogsvårdsstyrelser. Alla voro icke 

 representerade, endast några fä, och af dessa böra särskildt framhållas Hede- 

 markens och Kristians amts skogselskabers sei)aratafdelningar. 



Hedemarkens energiska och intresserade amtskogmestere, herrar Skijrdal 

 och GjEMS, visade en synnerligen intressant utställning, som förvisso förtjänat 

 de båda medaljer — utställningens guldmedalj och det norske skogselskabs 

 silfvermedalj — som tillerkänts dem. Då frågan om inventering och ta.\e- 

 ring af Sveriges skogar för närvarande ju är synnerligen aktuell, torde i detta 

 sammanhang vara lämpligt påpeka, hurusom just i detta amts skogar under- 

 sökning af massa och tillväxt företagits under åren 1907 — 19 10. En redo- 

 görelse för detta arbete kan naturligtvis icke här lämnas. För att blifva af 

 något värde måste en sådan göras utförlig, hvilket utrymmet ej medgifver. 



I Skogsvärdsföreningens tidskrift, januarihäftet 1910, finner man dessutom 

 en kortare redogörelse för detta företag af skogskonsulenten Jelstrup och 

 skogsförvaltaren Ki.tR, hvilken dessa herrar lämnade under diskussionen vid 

 föreningens möte den 17 december 1909. Intresserade hänvisas i öfrigt till 

 Amtskogmester Odd Gjems' »Beretning om den Hedemarkens amtskogselskab 

 iverksatte undersokelse av Skogens tillvsekst i Aamot herred i aarene 1907 

 — 19 10» samt Hedemarkens amtskogselskabs berättelser för åren 1907, 

 1908 och 1909. Samtliga torde kunna erhållas /rån herr ("..iems, adress 

 Kongsvinger eller frän Herr O. Skurdai,, Klverum. 



Hvad nu utställningen beträftar, funnos exponerade tvär- och längdsnitt 

 af stammar, höjdkurvor, jordprofiler frän fasta profytor och fotografier, dels 

 från spontana gran- och furuskogar, dels från kultiverade tall- och lärkbeständ, 

 gallrade och ogallrade. Från sällskapets plantskolor vid Tonset (540 m. ö. h.) 

 Ilsaas (250 m. ö. h.), Trysil och Svenbykvasrn exponerades plantor tagna direkt 

 ur plantsängarna med jordklimpar och nedsatta i lådor samt i^lantor, uppsatta 

 på papper för att visa rotsystemet, vidare tall- och lärkplantor, uppvuxna på 

 ett brandfält i Atnedalen efter sådd våren 1905. Sällskapets dikningsföretag 

 belystes af grafiska framställningar liksom också inom dess område företagna 

 skolbarnsplanteringar. Kartor, fotografier och broschyrer redogjorde för tall- 

 spinnarens härjning i Elverum 1902 — 1903 och älgens härjningar i Storelve- 

 dalen. Af sällskapets ordförande godsägare Olav Sjölie hade för amtet utgif- 

 vits en skogsbrandsstatistik, som utdelades till intresserade, hvarjämte föröfrigt 



SkagsvårH/oreiiingrns Tidskrift igii. •' 



