IUMDAi;AR 1 OSlPRKfSSKN. 



39 



■|'v:-l-;a ocli 



svenska sl<ou 

 i Samland.'" 



11. Citnttiittiiits, foto. 

 (lamor» på turistfard 



regerings- ocli lorstradi li- 

 nan l>()ii.M, fröken JJokc- 

 fjREVK (dotter till den för 

 svenska skogsmän bekanta 

 lilädningsaposteln") och 

 forstrådet Slhneidek, hvil- 

 ka älven medföljde på 

 den härliga dagsresan ut 

 till de stora Östersjöl)aden 



'Ilsila^itt den ji juni 

 hade grefvinnan Kaiskk- 

 LiNGK å Königsbergs slott 

 inbjudit såväl oss som 

 våra tyska följeslagarinnor 

 till lunch. Ciref\e K.mskr- 

 i.ini;k är president {iands- 



höfding) i Königsberg, men sorterar under en öfvcrpresident (öfver hela ( )st- 

 preussen), som bor i det med modärnare våningar inredda sRegierung». 



Under ett angenämt samkväm på slottet bereddes oss en glad över- 

 raskning genom att under lunchen anlände ett synnerligen vänligt telegram 

 från herrar exkursionsdeltagare, genom grefvo W A( iriMEiMEU och färdledarcii 

 för dagen Oberforstmeister Bov. 



Kfter besöket på slottet var redan tid att !>ryta upp från Königsberg, 

 där tiden knajipt velat räcka till för att se och delta i allt som så \änligt 

 bjöds oss af våra outtröttliga ciceroner. 



Det bar nu af till (nmibinnen öfver Insterburg, å hvilken sistnämnda 

 ort våra herrar öfvernattat, för att i det närbelägna Nemonien studera myr- 

 marker och alskogar. A dessa sumpmarker odlas hufvudsakligast gräs och 

 potatis. Den sistnämnda känna vi alla till från vår Skeppsbro, |)å förvåren, så 

 belamradt som där dä är af korgar med den allt annat än goda tyska pota- 

 tisen. Det berättades, att man i dessa trakter fick 50 öre mer per hl. än 

 annorstädes för jiotatisen, som nästan uteslutande går till Sverige. Ja, till 

 .die dummen Schweden»! — De som bruka denna mark ha slagit sig ned 

 och bildat kolonier på de högst belägna punkterna i dessa ofantliga simi])- 

 trakter. 



.\nläggandet af myrkolonicrna gar tillbaka ända till l-redrik den Stores 

 regeringstid. Denne ditsände invalider bland underofficerare såsom nybyggare 

 med ärftligt arrende. Från dessa ärftliga arrendekolonier ha sedan under in- 

 flytande af förra århundradets agrarlagstiftning des. k. Rigentumskoloniernav 

 (själfägande kolonier) utvecklats. Ett fortsatt anläggande af dylika »P.igentums- 

 kolonier» är emellertid nu öfvergifvet, då det visade sig, att de kolonier, som 

 utlämnades i arrende blott på viss tid, sköttes vida mera ändamålsenligt, dä 

 de stodo mera under statens kontroll och omvårdnad. Därför anläggas nu 

 endast arrendekolonier |)ä viss tid. Statens omsorg sträcker sig nämligen till an- 

 läggande af vägar, kanaler, ängs- och betesmarker. Kn rask utveckling af 

 de nu befintliga kolonierna är emellertid f n. icke möjlig, då det med hän- 

 syn till den härskande bristen på arbetare för landtbruket icke låter sig .göra 

 att därifrån draga nybyggare. Den enskilda koloniens storlek bestämmes med 

 hänsyn till att kolonisten och hans familj skola kunna sköta den själfva utan 



