66 J. A. MKI KF.KSCJN. 



för förrättningen ar af nöden, skall af sökanden förskjutas, där sådant 

 äskas; och njute lian sedan, där flottleden kommer till stånd, sitt åter 

 af de flottande». 



Det torde af det närmast föregående och med hänsyn därtill, att 

 den allmänna flottleden är allmän egendom, utan vidare kunna fastslås, 

 att dessa bestänmielser om ersättning för syn ej fä frångås, antingen 

 framställningen om dess hållande gjorts af kronan, kommun, bolag eller 

 enskild person, och att delägare i flottningsförening ej kan åläggas att 

 deltaga i gäldande af synekostnad, som satts högre än den i kung!, 

 kungörelsen 27 november 1881 fastställda. Ett tilläfventyrs af en flott- 

 ningsförenings styrelse fattadt beslut om utbetalande af högre ersättning 

 än ilen i kungl. kungörelsen fastställda är gifvetvis olagligt. Skulle ett 

 sådant beslut fattas af hela föreningen vid ett sammanträde, torde det 

 vara bindande endast för de delägare, som biträdt beslutet, men ej för 

 öfriga föreningens medlemmar, dåvarande eller nytillträdande. 



l'"örrättningsmannen iiligger, dels att verkställa intdcisöhimg ute vid 

 vattendraget, göra sy/h-j^th/^!^ och //n/Zti saiiiuntutiäilcu. dels ock att efter 

 forrättningen ute ä marken verkställa utredning och uppgöra förslag för 

 flottleden pä grundvalen af det samlade material, som erhållits från 

 undersökning, synegång och sammanträden. Härvid förekommande frå- 

 gor röra sig i allmänhet dels om tekniska utredningar, dels om flott- 

 ledens administration och förhållandet mellan den blifvande flottnings- 

 föreningen och strandägare m. fl. Med hän.syn till dessa uppgifter för 

 förrättningsmannen torde frågan om lämplig ersättning för synen kunna 

 ses. 



Bland sistnämnda, administrationen omfattande frågor må nämnas 

 sådana om distriktsindelning, enhetsindelning, ifrågasatta skiljeställens 

 blifvande rättsliga natur af allmänna eller enskilda sädana, träffande af 

 förening mellan parterna m. ni. 



Dessa frågor beröra oftast hela flottledcns intressen. Den tid och 

 det arbete, som behandlingen af densamma upptar för förrättningsmannen, 

 är svart att generellt bedöma. Ej sällan är detta möjligt först efter det 

 enl. flottningsstadgans ^ 5 hållna sammanträdet, vid hvilket intressen- 

 terna framkomma med önskningar, som fordra vidare utredning. Men 

 om ersättning fur dessa, efter synehandlingarnas inlämnande infordrade 

 yttranden, finnes intet särskildt stadgadt. 



Något enklare faller sig bedömandet af det förstnämnda slaget af 

 de arbeten, som omfatta den tekniska utredningen. 



Denna rör oftast distriktet som enhet. Den enklaste delen af en 



