Tll.L KRAGAN OM OMAKliKTNlNC; AK GALI.ANDK KLOTTNlN3SSrAnGA. 73 



är endast ägare till rätten att uppbära den dem tillkommande amorte- 

 ringsafgiften med ränta ä hvad som återsiår oguldet af de honom till- 

 erkända ersättningsbeloppen. 



Denna ränta bestämmes en gäng för alla af Konungens bcfallnings- 

 hafvande vid förslagets fastställclse i enlighet med flottningsstadgans 

 tydliga utsago (§ 4 mom. i) och kan endast ändras af Konungens be- 

 fallningshafvande genom ett förnyadt beslut (fl. st. § 7 mellersta stycket 

 och § 9 mom. i i slutet af första stycket.). Skulle sålunda en godtyck- 

 lig ändring å räntefoten göras, t. ex. af en flotdedsförening eller dess 

 styrelse, så måste detta betraktas såsom ett olagligt tillvägagångssätt. 



Amorteringsafgiften är likaledes fastställd af Konungens befallnings- 

 hafvande och kan ej ändras annat än med stöd af nyssnämnda para- 

 grafer 7 och 9. 



Af förestående torde framgå, att den allmänna flotdeden är en all- 

 män trafikled, att dess byggnader äro en allmän tillhörighet, och att 

 ägarna representeras af flottningsföreningen eller dess styrelse. 



Hvilket lagligt skydd åtnjuter nu denna alhnänna cj^oidoiiir 



Strafflagens kap. 19, § 15 säger: »förstörer eller skadar man upp- 

 såtligen allmän — — farled — — straffes med — — . Tillstänger 



man olofligen, utan skadegörelse farled eller flottled — — vare 



straffet — — .» 



Det borde väl vara rimligt att emot förstörelse eller skadegörelse 

 gifves åt allmän flottled samma skydd .som emot olofligt tillstängande, 

 att alltså den allmänna flottleden borde uppräknas bland de föremål, 

 som äga förstnämnda skydd. Men det vore ock rimligt, att denna all- 

 männa egendom finge åtnjuta mer vidtgåcnde allmän omvårdnad, så att 

 sålunda bland nyssnämnda kapitels paragrafer 10 — 15 äfven allmän flott- 

 led uttryckligen nämndes, samt att brott mot densamma kunde åtalas af 

 allmän åklagare. 



Flottled är i ännu större behot af lagens skydd än annan allmän 

 eller enskild egendom. Ty genom sitt i allmänhet aflägsna läge från 

 byggd, är den lätt utsatt för förstörelse, åverkan eller okynne, t. ex. ill- 

 villigt öppnande eller stängande af luckorna ä en dammbyggnad, hvil- 

 ket kan medföra de vådligaste följder såsom förstörelse ä annans, t. o. m. 

 långt därifrån belägna egendom, åker eller äng. Tager man dessutom 

 hänsyn till, att skada å flotded ytterst återfaller på värdet af de skogar, 

 kronans, kommunens eller enskildas, som lämna flottgods till leden, for- 

 dras att åt den a/liiiivina flottlcdciis byggnader och arbeten gifves en 

 sådan helgd, att illvilja, öfvermod eller okynne må afskräckas från att 

 förgripa sig på desamma. 



Luleå i januari 191 1. 



