OM MARKHliRKUNlNi; FOR SJÄLKSÅDI). II9 



gen är fallet. Under ett dylikt skyddsbestånd kan ju en relativt svag 

 frötillgang pa bästa möjliga sätt tillgodogöras, såväl frän öfverbeståndet, 

 som från närgränsande skog. De goda fröärcn inträffa med sa länga 

 tidsintervaller, att man ej enbart kan basera föryngringen på dem, men 

 under mellantiden bära alltid några träd en del frö, som kan tillgodo- 

 göras, om marken är bearbetad. 



Undersökningen har utvisat, att a den oberedda marken uppspirat 

 c:a 2,800 plantor per har, det vill säga ungefär hälften af hvad man 

 brukar beteckna som »nöjaktig» föryngring, och detta relativt goda re- 

 sultat far väl tillskrifvas mängden fröbärande träd samt öfverskuggningen. 

 Hur hade nu saken ställt sig, om saiiiiiia yta varit »öppen» och helt 

 oberedd d. v. s., om endast 40- 50 friiträd lämnats? Jag har gjort mig 

 mödan uppräkna 2-äriga tallplantor å några proffläckar pä ett angrän- 

 sande hygge af 1907. Detta hygge hade från början c:a 40 fröträd per 

 har af god beskaffenhet och ungefär samma ålder som försöksytans. 

 Marken var likaledes af samma beskaffenhet. / ffowiiisii/tt /'isudc diinin 

 tnidersöknhii^ cui yoo 2-åriga tallplantor per liar. 



Det vare mig fjärran, att på grund af det relaterade draga några 

 vidtgående slutsatser, eller att påstå, att likartad behandling alltid skulle 

 på andra häll medföra så lysande resultat. För mig personligen har 

 dock försöket medfört en stark tillit till förfaringssättet, och detsamma 

 kan ju genom de framlagda siffrorna och jämförelserna hafva rätt stort 

 allmänt intresse. Mig veterligen föreligga ej ännu i vår skogslitteratur 

 några dylika siffror, hvadan jag ej ansett det vara ur vägen att offent- 

 liggöra dem. Ser man närmare på saken, ligger det ju ej något för- 

 vånansvärdt i resultatet. En uppmärksam iakttagare skall i regel alltid 

 finna, att rikligt plantuppslag uppspirar där marken med eller utan afsikt 

 bearbetats, och där ljus- och frötillgång är förhanden. De genomgå- 

 ende vackra bestånd, man finner a gamla svedjeland, ha väl till hufvud- 

 saklig del iitarkheredningen att tacka för sin tillkomst. 



Frågan om själfföryngring torde bli rätt aktuell med anledning af 

 den sannolikt för rätt läng framtid stora efterfrågan på frö med däraf 

 betingade höga fröpriser. — Det dyrbara fröet behöfva vi mer än väl 

 till ofantliga kalmarksarealer, som ej utan energiska kulturarbeten kunna 

 skogklädas, och vi ha därför \'tterligare ett tungt vägande skäl att med 

 all makt befordra sjal/sadd. 



