skogsvArdsföreningens tidskrift 191 i, h. 4. 



Hagmarksskötsel i Norrland. 



Af Carl BjoRfyioM. 



Jordbruket i Norrland är i hufvudsak baseradt på odling af foder- 

 växter för boskapsskötsel, under det att sädesodlingen är af ringa be- 

 tydelse. 



I gamla tider voro de odlade tegarna små och ofta illa skötta. 

 Den afkastning de lämnade var obetydlig och motsvarade ej pä långt 

 när gårdens behof af kreatursfoder. En stor del af detta måste an.skaf- 

 fas från de i skogen talrikt förekommande slättermyrarna och naturliga 

 ängsmarkerna. Oaktadt all sparsamhet blef det dock ofta knappt med 

 kreatursfodret fram på våren. Kreaturen måste därför ofta släppas ut 

 tidigt för att själfva lifnära sig på ett sparsamt bete. Kreaturen 

 höllos sedan ute på bete långt in på hösten. 



Det ligger under sådana förhållanden i öppen dag, att de norrländ- 

 ska jordbrukarna synnerligen högt värderade god skogs- och myrslåtter 

 samt goda beten. De voro en gifven förutsättning för jordbruk och 

 boskapsskötsel. 



Vid afvittringen värdesattes också skogsmarkerna lågt, ja upptogos 

 t. o. m. ofta som impediment, under det att myrar och betesmarker an- 

 sågos ovärderliga. Vid laga skiften streds sedan om slåtter- och betes- 

 marker, under det att ingen fäste något afseende vid skogsmarkerna. 



Nödvändigheten att förlita sig på skogsbeten och skogsslåtter har 

 gifvit upphof till det för Norrland säregna fäbodsystemet. Till hvarje 

 hemman finnas oftast flera fäbodar. Allt efter som markerna afbetades, 

 flyttade man från en fäbod till en annan. Hela sommaren tillbringades 

 i fäbodarna och ofta stodo under sommarmånaderna hemmen tomma, 

 utom under den tid slåttern å inägorna pågick. 



Jordbrukarnas konservativa läggning, deras ringa beröring med andra 

 människor, har länge hållit jordbrukets utveckling tillbaka. Den norr- 

 ländska bonden har fortsatt och fortsätter ännu att sköta sitt jordbruk 

 pä samma sätt som i gamla tider. Hellre än att förbättra och utvidga 

 hemägorna fortfar han att från slåttermyrar hopskrapa ett dyrt och ofta 

 dåligt kreatursfoder. Kommunikationernas utveckling och de därmed 



Skogsrårds/breningem Tidskri/I igil, II 



