HAGMARKSSKOISF.I, I NORRLAND. 



153 



rationella utnyttjande taget. Stora fördelar skulle härigenom tillsk)-ndas 

 både jordbruket och skogsbruket. 



Finnas dä i Norrland marker lämpliga att bruka som hagmarker? 

 Härpå torde kunna svaras ett obetingadt ja. 



Skogstyper, som lämpa sig att behandlas som hagmarker, påträffas 

 här och hvar. 



Inom björkregionen förekomma pä m\lhika, väl \attnade sluttnin- 

 gar samt omkring bäckdrag synnerligen yppiga och växtliga björkbe- 



Fot. F. .\minoff, ig 

 Fig. 3. ^■orcI.^vensk god betesmark c;a 400 m. ii, li. Glest bestånd af björk, 

 asp, rönn, gran och en. .\lsens s:n. Jämiland. 



Stånd. Utom björk förekommer här oftast rönn och viden. Markbe- 

 täckningen är synnerligen ymnig och utgöres af talrika örter och gräs, 

 som nå en nästan tropisk utveckling. En del af örterna blifva nästan 

 manshöga. Typiska örter äro Midsommarblomster (Gcraniuin sylvaticioii), 

 Stormhatt (Acoiiitum scptentrionalc). Tolta {Mulgcdiuiu a/phiuiii), Alggräs 

 (Spima itliiiaria). Kropp (Epilobiuni angiistifoliuui), Kvanne (Angclica 

 anhangelica), Duf kulla (Trientalis curopica). Ormrot (Polygmiitm vhapa- 

 iiini) , Smörbollar ('rrollius curopceits) m. fl. samt bland gräsen Tåte! 

 (Aira) och Gröe (Poa), m. fl. 



I höjdlägena förekomma äfven ofta s. k. parkartade granskogar. 

 Skogen står här gles, träden äro kortväxta och koniska. Föryngringen 



