HAC.MAKKsSKÖrSEL 1 NORRLAND. 



155 



som enstaka träd, sällan beståndsbildande. Aspen förekommer dock 

 ofta i rena bestånd i brännor samt i närheten af inägor. De ädla löf- 

 träden äro inom Norrland utan betydelse och förekomma endast i södra 

 delarna samt i närheten af kusten. 



Vid anläggning af hagmarker utväljas helst sädana områden, som i 

 det föregående skildrats. Synnerligen viktigt är, att näringsrika, djupa, 

 lagom fuktiga marker uppsökas. I många fall torde fullt lämpliga mar- 

 ker ej anträffas i omedelbar närhet af inägorna, där man väl i allmän- 



Fot. W. Lothigius 190^). 



Fig, 4. \'allådalen i Jorm, Frostvikens socken, Jiimlland, 360 m.ö. h. 



Markbetäckning : Örter gruppvis sasoin Aconitutn septentnonaie, jMtclgedium alpinuni^ Rpi- 



lobium atigttstifolhtm , Trollins eiiropceiis, Ranunculus aconitifoliKS samt ormbunkar Polypo- 



diuni alpest re, Strntiopteris germanica, af gräs förekommer Aira, Catamagrostis och rb/r.v-arter. 



het helst vill hafva sin hagmark förlagd. Ofta måste man därför nöja 

 sig med mindre lämpliga marker. Det område, som utvalts till hag- 

 mark, afskiljes genom hägnad från skogsmarken. 



Som redan förut framhållits är betet hufvudsyftet med hagmarken. 

 Ett näringsrikt, ymnigt bete är beroende dels af markens beskaffenhet, 

 dels af ljustillträdet till marken. Mincraliskt kraftig, djup, frisk jord- 

 mån, jord, som kan öfvervattnas, producerar ett rikligt bete. Af stor 

 betydelse är äfven ljustillgången. Under fri ljustillgång utvecklas ett 

 både rikligt och kraftigt bete. I skugga däremot blir betet både kvan- 

 tiativt och kvalitativt sämre. 



Häraf framgår äfven, huru hagmarken bör behandlas för att nå huf- 

 vudsyftet eller ett rikligt och kraftigt bete. Områden med för gräspro- 



