(1STI'RK,1'SSE\S SKOGAR. 167 



Barrskogarna å Rominterheden. 



Rominterlieden är ungefär 25,300 liar stor, af h\ilka 24,674 har äro i 

 statens ägo, resten privatskog. 



Statens skog utgör en del af forstinsjiektionen Ciuniliinnen — (ioldap och 

 är indelad i fyra revir: Warnan, Goldap, Nassawen och Komintcn. II\arjc 

 revir omfattar fem bevakningstrakter med i genomsnitt 1,200 har pä hvarjc. 

 Alla jägmästare- och kronojägareboställen äro genom telefon förbundna med 

 hvarandra och med jaktslottet Rominten. 



Jordmånen ä Rominterheden består af moränkullar. Cienomsnittshöjden 

 öfver hafsytan är 170 m., högsta höjden 220 m. Klimatet är rätt och 

 kontinentalt med länga snörika vintrar, heta somrar, kort vår, ofta förekom- 

 mande stormar till följd af det höga läget och i dalarna frostnätter ända in 

 i juni. Endast hösten ]jlägar vara varm, solig och har jämnare väderlek. 



Skogsjorden ä Rominterheden visar alla öf\ergångar från lättaste sand 

 till styf lera. Frisk, lerig sand eller frisk lera äro dock de förhärskande. I 

 dalarna och dalsänkorna ligga talrika kärr, bevuxna med al, björk, tall 0( h 

 gran äfvensom några mossar, där bland annat Beluta iiana växer. 



Största delen af Rominterheden eller 11,700 har är bevuxen med 

 gran, dels i rena bestånd, dels blandad med andra trädslag. Dessa 

 granbestånd förekomma hufvudsakligen pä de lerbundna markerna och äro 

 öfvervägande af yngre ålder, emedan under åren 1855 — 57 en svår iiiinne- 

 häijning tillintetgjorde alla dåtida äldre granbestånd och hade till följd om- 

 fångsrika sådder och planteringar. På den leriga jordmånen trifves ej tallen 

 tillsammans med granskogen, medan eken och andra löfträd bevarat sig 

 väl i den blandade skogen. De fä ännu förefintliga äldre granbestånden ha 

 af stormen gjorts mycket glesa, lieras virke är af utmärkt kvalitet, jämngodt 

 med virket från mellersta Tysklands bergstrakter. 



Med hänsyn till de stora faror nunnan och stormen förorsaka, försöker 

 man uppdraga granbestånd blandade med ek, lind, alm, annbok, asp och 

 björk. P'öryngringen sker företrädesvis genom själfsådd under fröträdsställningar 

 men oftare numera genom plantering af omskolade granar å kalhyggen. 



Tallbestånden betäcka i rundt tal 6,200 har och förekomma i synnerhet 

 på sandjordarna. Nunnehärjningen af åren 1855 — 57 bar ej förorsakat något 

 afbrott i deras växt. Till följd häraf finner man här äfven äldre bestånd 

 delvis af särdeles god beskafifenhet. Xästan öfverallt är tallskogen blandad 

 med gran. Tallarna på Rominterheden äro af utmärkt kvalitet. Deras för- 

 yngring sker i de flesta fall genom sådd å kalhyggen. Dessa inhägnas för 

 villebrådets skull, under det att något skydd för granplanteringarna ej är 

 af nöden. På senare tid har man äfven börjat sätta värde på odling af ek, 

 emedan den vanligen utvecklar en vacker växt och ej vidare är utsatt för 

 några faror, sä snart den vuxit undan villebrädet. Plantering med stora plantor, 

 Heister, infördes efter nunnehärjningen i granplanteringarna. Plantorna ha 

 gått utmärkt och visat en öfverlägsen höjdtillväxt. Men man begagnar sig 

 ej numera af denna dyrbara plantering, utan sår ek eller planterar unga plantor 

 på mindre kalhyggen eller under skärmträd. Mot vildt måste naturligtvis 

 dessa planteringar vara väl ingärdade. 



Följande beståndsformer förekomma : 



i) Gran pä ler- eller Icrblandad sandjord med 1 00-årig omlop|istid, 



