(ISTPRKUSSENS SKOGAR. l6c) 



orördu såsom \orit;il)(.'l urskog, dä hjortarna därstädes ej få störas af nägon 

 afverkning. Afvcn i Rominten sågo vi massor af nunnelarver, som likväl 

 voro anhopade mot grenspetsarna. (;rantop()arna utmed vägarna sågo ut som 

 svarta klumpar. Larverna xoro således starkt angripna af flacheri. Af 

 synnerligt stort intresse var en företeelse, på hvilken doktor Nils Svlvén här 

 riktade ui)))märksamheten ocli .som ej de tyska kollegerna lagt märke till. Han 

 påvisade nämligen, huru de s. k. kamgrensgranarna i allmänhet ej lidit af nunnans 

 härjning. Det är synbarligen de hängande grenarnas lättrörlighet, som gifva 

 larverna mindre lämpligt »fotfäste», och granarna kunna tämligen lätt skaka 

 af sig sina besvärliga fiender. I följd af denna iakttagelse har denna gran- 

 form i ännu ett afseende visat sig vara öfverlägsen andra former. -- Liksom 

 i (Iross-Baumwald var äfven här limning mot nunnan öfvergifven. Kndast ii 

 en af preussiska skogsförsöksväsendet utlagd försöksyta hade larvlimringar an- 

 bragts af skogspersonalen för att göra allt hvad i mänsklig makt kunde göras 

 för att rädda den från angrepp. Denna försöksyta (se fig. 5) var anlagd för att 

 studera gallringens inverkan på beståndets tillväxt. Beståndet, som uppdragits 

 genom plantering i knippen (Biischelpflanzung) ä frisk sandblandad lera, var nu 

 54 är gammalt. Trädens antal per hektar 1,220, medeldiametern vid bröst- 

 höjd 20 cm., medelhöjden 23,,;6 m. Kubikmassan Derbholz (virke öfver 7 

 (■m:s. diameter) utgjorde 460 kbm. ])er har. 



Frän Rominterskogen torde äfven böra omnämnas den grind, som pas- 

 .serades af exkursionen jjå vägen till (loldap. Den öppnas och stänges af 

 kusken från vagnen, (irinden, som konstruerats af forstmeister Seiiz-Ecksteli-k 

 (»h uppsatts år 1905, hade kostat 137,25 mark, däri inbegripet 50 mark i 

 jjatentafgift. 



Tallskogarna å Johannisburgerheden. 



Johannisburgerheden omfattar 14 stycken i ett sammanhang liggande revir 

 med en totalareal af 92,826 hektar. Den ligger på sydsluttningen af den 

 preussiska sjöplatån på en höjd af 120 — 150 m. öfver hafvet. Marken består 

 öfvervägande af diluvialsand af olika fuktighet, på enstaka ställen före- 

 kommer lera. 



Klimatet företer skarpa temperaturväxlingar: kalla snörika vintrar, korta 

 torra somrar, och sen- och vårfroster äro allmänna. 



Tallen är öfverallt det förhär.skande trädslaget. Dess växt är god. Stam- 

 marna äro i allmänhet växtfylliga och kvistrena. Virket är kärnfullt och består 

 af fina årsringar. Vid en omloppstid af 140 är, hvilken användts i de flesta 

 reviren, uppnå tallbestånden pä gynnsam mark en höjd af ända till 40 m. 

 De äldre bestånden bestå i allmänhet af flera åldersklasser, då de uppstått 

 genom gruppvis föryngring. Pä de torra sandslätterna växa rena tallbestånd. 

 Ar marken friskare vandrar granen in och tager äfven del i bildandet al 

 hufvudbeständet. På leraktig mark finnas vidare annbok, lind, asp, hassel 

 och ek, dock hufvudsakligen blott såsom underväxt. Föryngringssättet för 

 tallbestånden har under tidernas lopp flera gånger växlat. Ända till på 1870- 

 talet har man användt skogsodling pä stora hyggen. På de stora hyggena 

 inträdde emellertid mycket snart så oerhörda skador af ollonborrar, att man 

 öfvergick till att i de gamla beständen hugga luckor om 50 m. sidobredd, 



