OMARUF.TNING AF GAI.LANIlK KIOTTNINGSI-OKKATTNINGAR. 205 



lagda. Domänstyrelsen har därvid också tagit under ompröfning frågan, 

 huruvida icke i dylikt fall Kung). Majit skulle kunna bevilja e.xlra a/veiktiiiig 

 till gäldande af det af hvar och en skogsägare utgående belopp för beta- 

 lande af byggnadskostnaderna. Såhinda skulle härigenom icke skogsägaren 

 direkt bli den betalande, utan det skulle bli det under uppsikt ställda skogs- 

 kapitalet. Härigenom skulle detta kapital visserligen göra en förlust, dä 

 därifrån toges virke för gäldande af kostnaderna för flottledens bebyggande. 

 Men det är också att märka, att dimensioner, som förut icke vore afsätt- 

 ningsbara, skulle få afsättningsvärde, hvilket blefve en vinst för skogskapita- 

 let, måhända fullt motsvarande förlusten. Det är klart, att en sådan anord- 

 ning vore af den största betydelse, ty därigenom skulle vi ju i komnnmika- 

 tionshänseende kunna — så att säga — förflytta långt bort belägna skogar 

 tiotals mil närmare kusten och öppna dem för en rationell skogsvård. Det 

 går ju nämligen som bekant icke för sig att bedrifva en god skogsvård med 

 mindre, än att man kan afsätta äfven de minsta dimensioner. Ett godt steg 

 har tagits i denna riktning därigenom, att i större delen af de viktigaste 

 flottlederna i Norrland flottningskostnaderna numera fördelas efter virkets 

 kubikinnehåll, hvarigenom de mindre dimensionerna fä möjlighet till afsätt- 

 ning, men mycket återstår ännu. 



Jag nämnde nyss, att räntan ä förlagskapitalet i en flottled får be- 

 stämmas till högst 10 procent. Nu är det ju vanligen sä, att räntesatserna 

 icke sättas sä högt utan begränsas till 6 å 8 procent. Men då måste flott- 

 ni ngsföreningarna skaffa sig förlagskapital. För att de skola erhålla detta 

 bildas särskilda förlagsbolag, och dessa betinga sig vanligen högre procent, 

 än hvad Konungens befallningshafvande fastställt i sina regleringsförslag. Häri- 

 genom kommer under alla förhållanden den ränta, som utgår å förlagskapi- 

 talet för i flottleden nedlagda byggnadskostnader, att blifva oskäligt hög. 



Man skulle kunna tro, att denna kapitalplacering vore ytterst riskabel. 

 men så är icke förhållandet. Om man har byggnaderna afsynade af Konun- 

 gens befallningshafvande, och om amorteringen blifvit fastställd och det be- 

 stämts, hur afgifterna skola utgå, är risken minimal. Jag har för någon tid 

 sedan i en uppsats i Stockholms Dagblad sökt klargöra dessa förhållanden, 

 och jag har därvid föreslagit, att frågan möjligen skulle kunna lösas på det 

 sättet, att staten trädde emellan som förlagsgifvare, därvid betingande sig 

 skälig ränta — 4 eller 4 ^j^ procent eller något sådant. — Det är klart, 

 att staten i första hand blir lidande af en hög ränta, dä ju staten själf är 

 den största skogsägaren. Man invänder måhända, att staten icke flottar sitt 

 virke, utan afyttrar detsamma innan det flottas, men försäljningspriset kom- 

 mer alltid att reduceras i förhällande till fiottnings- och amorteringskostnader- 

 nas storlek, och hög ränta på förlagskapitalet måste fördyra amorteringen 

 eller förlänga amorteringstiden. Denna fråga är af stor betydelse, ty det 

 förlagskapital, som är nedlagdt i våra flottleder, uppgår till millioner. I 

 likhet med föregående talare anser jag frågan om ordnandet af flottlederna 

 och riottningslagstiftningen vara af synnerlig vikt, naturligtvis i första hand 

 för Xorrland, där vi ju ha de mesta flottlederna och där äfven staten äger 

 det största skogskapitalet. 



Skogschefen Ernst Andersson: Den ärade inledaren har här framfört 

 en mängd nya synpunkter, som böra tagas i öfvervägande vid flottningstör- 

 fattningarnas pågående revision. 



