2o6 nisKussiox. 



\k-(l iatt;i li.ir li^inihallils, alt gällande flottningsstadgas ^ 4 mom. i, är 

 allt tur \iktig att nii iiiulga revision, särskildt dä detta moment har till ätida- 

 niäl alt rcgU-ra tlottledsanläggningens rattstörhällande till andra intressen, 

 som al ilfiisamiiia kunna Ijeröras. 



.\kn inligt mitt förmenande bör nämnda moment lifven hafva till up|>- 

 gilt alt regltra rättsförhållandet tlottledsintressenterna emellan, ehuru det nu 

 fullgör denna funktion niyiket ofullständigt, i det att endast för en del fall 

 såsom i afseende a distriktsindelning o< h \irkets klassificering grunden för 

 fördelning af llf)ttningskostna(len angif\es. 



Det torde ligga i öppen dag, att kostnaderna för den gemensamma flott- 

 ningen böra jiii deltagarna fördelas efter den grad, som hvars och ens virke 

 förorsakat kostnad, i-lottningsstadgan angilVer emellertid detta icke nog tyd- 

 ligt, hvilket framgår diiraf, att vederbörande syneförrättare och myndigheter 

 i( ke alltid lagt sådan grund for resp. förslag och beslut. 



I )iita har cxenipeU is \arit fallet vid skiljeställens inrättande. 



f.nligt lagen finnas allmänna och enskilda skiljeställen. De förra äro 

 I regel sä förlagda, \anligen vid en tiottleds änd|)unkt, att allt till sorterings- 

 bonnnen frauikoniinet timmer där åtskiljes till ägaren, och fördelas alltså 

 kostnaden liärlöt pä samtliga ägare. 



De i'iiskiliLi skiljeställena äro undantag och hafva ursi)rungligen med- 

 gifvits i sådana fall, då någon eller några virkesägare önskat och utan olägen- 

 het för tlottningen kunnat få sitt virke afskildt, hvarvid gifvetvis kostnaden 

 drabbat den eller de, som fått virke afskildt. Hafva dessa varit flera, hafva 

 de nödgats sinsemellan fördela kostnaden såväl för timrets afskiljande frän 

 tlottningen som ock lör det åtskilda timrets särskiljande till sina ägare. 

 Skiljestället har äf\en mast byggas 0( h underhallas af nämnda timmerägare. 

 .Xlltså har principen, att hvar och en skall deltaga i kostnaderna för flott- 

 ningen, i män som hans timmer förorsakat denna kostnad, i stort sedt varit 

 gällande, allt i enlighet med fiottningsstadgans anda och mening. 



Men på senare tid har upjirepade gånger inträftat, att syneförrättning 

 begärts för inrättande af allmänt skiljeställe äfven på sådana ställen, där en- 

 ligt förutnämnda ursprungliga principer endast enskildt skiljeställe bort fä 

 inrättas, med påföljd, att synemännen föreslagit och förordat icke blott att 

 allmänt skiljeställe skulle här inrättas utan äfven att såväl virkets afskiljande 

 till några få af deltagarna i flottningen som ock detta virkes fördelning 

 mellan ägarna skall ske på allmän bekostnad, hvarmed förstås att icke blott 

 de, ■'om förorsaka kostnaden utan äfven de, hvilkas virke passerar utan att 

 till sina ägare åtskiljas, tvingas deltaga i kostnaden sinsemellan lika. 



\'idare hafva \ederbörande myndigheter funnit skäl fastställa sådana förslag. 



( )ch icke nog härmed : förutvarande enskilda skiljeställen hafva efter 

 svn och förslag förklarats för allmänna, hvarvid konsekvensen varit, att virkes- 

 ägare fått deltaga i kostnad för virkesskiljning, hvaraf de icke haft någon 

 nvtta. snarare skada. Det är gifvet, att om det ena skiljestället nedanför det 

 andra inrättas, skall flottningskostnaden slutligen sä stegras, att flottledens 

 utnyttjande till sin fulla längd omöjliggöres. 



Man frågar naturligt nog på hvilket lagrum ett sädant skenbart krän- 

 kande af fiottningsstadgans anda och mening kunnat stödjas. 



Den vanliga motiveringen vid förslag och beslut rörande dylika allmänna 

 skiljeställen återfinnes i Kyggningabalkens 20 kap. 3 §, där det heter: 



